Справа № 445/2619/23 
провадження № 2/445/59/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бакаїм М. В. 
секретаря судового засідання Назар С.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання доступу до приміщення та видачі ключів,-
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання доступу до приміщення та видачі ключів. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, є власницею 94/1000 частки будинку побуду на АДРЕСА_1 , якою володіє на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2017 року після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . 94/1000 часток будинку побуту знаходяться на 1 поверсі: №8 – площею 27,0 кв.м, №15 – площею 14,30 кв.м. Відповідач ОСОБА_2 , яка є співвласницею будинку побуту «Берізка», перекрила доступ до приміщення коридору загального користування на другому поверсі, який перебуває у спільній сумісній власності всіх власників будівлі, зруйнувавши всі перестінки, і встановивши замок на двері, чим чинить перешкоди у користуванні спільним коридором на другому поверсі. На прохання надати доступ до користування спільним коридором, надати доступ до нього і відновити все до попереднього стану, відмовляється. Відтак, в позивача виникла суперечка з ОСОБА_2 з приводу незаконно зайнятим нею коридором на другому поверсі, яке є спільною власністю всіх співвласників будинку побуту «Берізка». Позивач стверджує, намагалась добровільно вирішити спір, однак ОСОБА_2 відмовилась звільнити спільний коридор, та надати доступ до другого поверху, заявивши що їй належить весь другий поверх будинку побуту «Берізка». Таким чином позивач не має доступу до спільного коридору на другому поверсі та доступу до горища, так як ОСОБА_2 закрила на ключ вхід на другому поверсі.
Зазначає, що коридор на другому поверсі є спільною сумісною власністю всіх співвласників Будинку побуту і рішення про надання згоди на реконструкцію або проведення будівельних робіт, чи іншим чином його використання, співвласниками не приймалось.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники адвокати Добушовський О.В. та Маркін А.В. позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її адвокат Жогальська І.Ф. проти позову заперечили, просили відмовити у задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 заперечує позовні вимоги повністю та стверджує, що є власником 72/1000 частки нерухомого майна в Будинку побуту, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відповідно до Договору Дарування від 31 березня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу Швець О.Я. та згідно якого отримала у дарунок від ОСОБА_3 зазначене майно. Зазначила, отримала у дарунок 72/1000 частки майна, що складається з приміщення на 2 поверсі: №26 – площею 32 кв.м. Надала пояснення в судовому засіданні, що дійсно нею було розпочато реконструкцію другого поверху в Будинку побуту на АДРЕСА_1 , так як на стінах на другому поверсі виник грибок і необхідно було зупинити його розповсюдження. Пояснила, що через спільний коридор є доступ до горища, і у разі необхідності чи потреби будь-кого з співвласників Будинку побуду завжди надає доступ та відкриває двері. Крім цього надала пояснення, що у разі необхідності готова за попереднім дзвінком ОСОБА_1 відкривати двері та надавати доступ до горища, проте ключі від дверей відмовилась передати ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті чоловіка ОСОБА_3 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2017 року, серія НВО 470262, виданого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Г.Д.Плотиця. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Золочівської міської ради 15 грудня 2011 року на підставі рішення №165 від 29 червня 2006 року, зареєстрованого у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» 15 грудня 2011 року, реєстраційний номер 1396671, номер запису 70, ОСОБА_3 належали 166/1000 частки будинку побуту, який знаходиться на АДРЕСА_1 . 15 грудня 2011 року КП ЛОР «Золочівське МБТІ» видано витяг про державну реєстрацію прав на 166/1000 частки будинку побуту, який знаходиться на АДРЕСА_1 загальною площею 762,5 кв.м. Майно у розмірі 166/1000 часток будинку складалось із трьох приміщень, зокрема: на 1 поверсі: №8 – площею 27,0 кв.м, №15 – площею 14,30 кв.м; на 2 поверсі: №26 – площею 32 кв.м; разом – 73,3 кв.м. 
31 березня 2015 року приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу Швець Ольгою Володимирівною посвідчено Договір дарування 72/1000 частки Будинку побуту, що знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно з яким передав ОСОБА_2 у власність зазначене майно. Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 березня 2016 року, ОСОБА_2 є власником 3/100 частки Будинку побуду на АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 26 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу, серія та номер 530; власником 9/100 частки Будинку побуду на АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 19 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу, серія та номер 414; власником 92/1000 частки Будинку побуду на АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 04 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу, серія та номер 396; власником 68/1000 частки Будинку побуду на АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування від 04 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу, серія та номер 393.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач розпочала проводити будівельні роботи без дозволу та погодження з іншими співвласникам будинку побуту та демонтувала стіни, які є спільними між коридором загального користування та її приміщеннями та перекрила доступ іншим співвласникам до коридору загального користування шляхом зачиненням дверей на ключ, та як наслідок чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні спільним коридором другого поверху.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (стаття 368 ЦК України).
За частиною першою статті 356, частиною першою статті 357 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. 
В даному випадку згода про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною сумісною власністю між співвласниками не досягнута.
Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Окрім того, Конституцією України у ст. 41 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року, усунення перешкод в користуванні приміщенням шляхом його звільнення та видачі ключів від замків дверей є допустимим способом захисту, оскільки відновлює становище, яке існувало до порушення (ВС/КЦС, справа № 545/3728/16-ц, 15.08.18).
Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.
Отже, беручи до уваги принцип непорушності права власності, а також зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку надати доступ до коридору загального користування на другому поверсі Будинку побуту відмовляється, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1 073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279-282, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання доступу та видачі ключів - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , усунути перешкоди у користуванні майном, а саме коридором другого поверху будинку побуту «Берізка», яке знаходиться у АДРЕСА_1 шляхом надання доступу ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до цього коридору, та видачі ОСОБА_1 ключів від замка дверей.
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 1073,60 грн. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 05.05.2026

  Суддя 	  М. В. Бакаїм