Справа №639/1627/25
Провадження №2-о/639/8/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року 
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді – Рубіжного С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чубенко О.С.,
заявника – ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Харківська міська рада про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2025 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява в порядку окремого провадження, в якій заявник ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Зарицька К.Ю. просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті троюрідного брата заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в м. Москав російської федерації.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що про смерть троюрідного брата заявниці стало відомо лише у 2024 році, отримавши фотокопію запису акту про смерть, виданого органом реєстрації актів цивільного стану російської Федерації. Заявниці було направлено фотокопію документу про реєстрацію смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті москва, російської федерації, яка настала внаслідок гіпертонічної хвороби. Так, було направлено запис акту про смерть в підтвердження реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так само надіслано фотознімки місця Захоронення. Вищенаведеним безпосередньо підтверджується факт смерті.
Щодо родинного зв`язку зазначила, що громадянином України ОСОБА_4 , було змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копієбю свідоцтва про зміну прізвища.
Громадянка ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої є: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 
Батьками матері заявниці (тобто дідусь та бабуся) є: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . 
У дідуся заявниці ОСОБА_10 була рідна сестра (тобто двоюрідна баба заявниці) - ОСОБА_12 , якою було змінено прізвище на шлюбне « ОСОБА_13 ». 
У ОСОБА_14 була народжена донька - ОСОБА_15 , сином якої ОСОБА_16 .
ОСОБА_3 є власником 54/100 комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Наведене нерухоме майно потребує догляду та вжиття заходів з утримання (власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить), станом на сьогодні нараховуються та не сплачуються комунальні послуги. Оскільки заявниця є родичем ОСОБА_3 , а власник нерухомого майна помер, відкрилася спадщина на належне йому майно. 
Станом на сьогодні, звернення до нотаріуса з метою оформлення спадщини унеможливлене з підстав відсутності свідоцтва про смерть, а оскільки останній помер у російській федерації, отримати там відповідне свідоцтво про смерть є просто неможливим. 
Крім того, комунальна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . є предметом судового спору по справі №953/17335/21 про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно, де ОСОБА_3 є учасником спору, як третя особа по справі, а відповідачем по справі є ОСОБА_2 . Станом на сьогодні, наведена судова справа перебуває на стадії апеляційного розгляду, отже факт визнання смерті має значення також для повноти та всебічності розгляду справи, де особу визнано учасником судового провадження. Таким чином, визнання факту смерті потребується в межах належної реалізації прав та інтересів спадкування, вжиття заходів із збереження майна, та потребується в межах ініційованого судового спору щодо права власності на майно, тобто визнання факту породжує юридичні наслідки із виникнення та зміною майнових прав (зокрема, нерухомого майна), що співвідноситься із висновками Верховного Суду України.
24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії проти України, вторгнення російських військ задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року. В подальшому, Міністерство закордонних справ України повідомило про припинення виконання своїх функцій Посольством України в Москві та консульських установ України на території РФ. 
Отже, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території російської федерації, з якою розірвано дипломатичні зв`язки, внаслідок чого звертаємося до суду з дійсною заявою.
Заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого троюрідного брата у відділі держаної реєстрації актів цивільно стану, через те, що факт його смерті відбувся на території російської федерації, яка наразі є територією країни-агресора, медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті - відсутній. Таким чином, факт смерті підлягає встановленню виключно судом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.03.2025 року заяву залишено без руху. Надано заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.
На виконання ухвали суду від 17.03.2025 року представником заявника вказані недоліки заяви були усунуті.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрити окреме провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання.
Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова.
13 травня 2025 року представником заявника адвокатом Зарицькою К.Ю. подано заяву, в якій просила залучити в якості заінтересованої особи Харківську міську раду.
Ухвалою суду від 14 травня 2025 року клопотання представниказаявника ОСОБА_1 – ОСОБА_17 про залучення заінтересованої особи – задоволено. 
Залучено до участі у цивільній справі № 639/1627/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, в якості заінтересованої особи: Харківську міську раду (код ЄДРПОУ: 040592343, м. Харків, м-н Конституції буд.7). 
14 червня 2025 року представником Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції в системі «Електронний суд» сформовано пояснення щодо заяви, зареєстроване 16.06.2025. 
Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечує щодо встановлення факту смерті троюрідного брата заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Москва російської федерації. 
Просили суд розглядати справу з урахуванням письмових пояснень відділу за відсутності представника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зв`язку з великою завантаженістю спричиненою військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно до ст. 60-2 Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про державну службу».
16 червня 2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника Харківської міської ради, відповідно до якого просили задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Харківська міська рада, про встановлення факту смерті - відмовити.
Представник зазначив, що свідоцтво про смерть, видане на території російської федерації, не потребує будь-якої легалізації. Саме таких висновок дійшов Вершовний суд у Постановах від 15.08.2024 (справа № 643/8133/23), від 24.12.2024 (справа № 387/228/24). 
Як вбачається з матеріалів справи, факт смерті ОСОБА_3 , на території РФ (м. Москва) зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. Органом запису актів цивільного стану м. Москви № 10 (багатофункціональний цент надання державних послуг району «Басманний») складено актовий запис про смерть № 284 від 19.04.2016, копія якого знаходиться у заявника. 
Таким чином вбачається, засвідчення факту смерті на території іноземної держави та оформлення відповідних документів на підставі вимог чинного законодавства іноземної держави, на території якої помер ОСОБА_3 , які в силу вимог постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року № 107, не потребують засвідчення апостилем і подальшої легалізації, та вважаються дійсними на території України. 
У зв`язку з цим необхідність у реєстрації факту смерті ОСОБА_3 компетентними органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видачі українського свідоцтва про смерть відсутня. 
Оскільки, повторна реєстрація смерті особи законодавством України не передбачена. Додатково повідомляємо, державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України.
Так, зокрема, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.
З урахуванням факту смерті ОСОБА_3 у 2016 році, тобто до часу розірвання дипломатичних відносин між Україною та РФ та припиненя роботи консульських установ, можливе звернення щодо наявних відомостей про реєстрацію смерті ОСОБА_3 до Міністерства закордонних справ України. 
Одночасно з цим, матеріали справи не містять, наявності у заявника перешкод в оформленні своїх прав на підставі наявних документів у позасудому порядку, відмов відповідних органів чи посадових осіб заявником не надано. Зважаючи, що заявником не надано доказів порушення його прав та неможливості їх відновити у інший спосіб, ніж встановлення факту смерті, наявні підстави для відмови у задоволенні заяви.
30 липня 2025 року представником заявника адвокатом Зарицькою К.Ю. в системі «Електронний суд» сформовано заперечення на пояснення. 
Зазначила, що актовий запис про смерть, виданий на території рф потребує належної легалізації на території України. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території рф, тому суд повинен встановити факт смерті.
Встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе при доведенні обставин, які свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У поданій заяві про встановлення факту смерті долучалися докази як смерті особи на території рф, так і факт неможливості реєстрації органами державної факту смерті. 
Також наголошуємо, що ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи, що заявник позбавлена можливості отримати документи, які підтверджують смерть її троюрідного брата у відділі державної реєстрації актів цивільного стану через те, що факт його смерті відбувся на території рф, то саме суд повинен встановити факт смерті особи. Отже, заявником обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави.
Встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті ОСОБА_3 дає змогу заявнику реалізувати свої права на спадкування.
Ухвалою суду від 21 серпня 2021 року клопотання представниказаявника ОСОБА_1 – ОСОБА_17 про витребування доказів – задоволено. 
Витребувано від Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області (місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Римарська, 24; kh@dmsu.gov.ua) копію форми №1 заяви про видачу паспорта громадянина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Витребувано від Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 61058, м. Харків, вул. Сумська, 61; vcs@khm.kh.drsu.gov.ua) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
29 серпня 2025 року на електрону адресу суду надішло повідомлення Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області надійшло повідомлення.
02 вересня 2025 року до суду надійшло повідомлення Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла інформація.
01 вересня 2025 року зареєстровані письмові пояснення представника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
10 вересня 2025 на адресу суду надійшло повідомлення Державного архіву Харківської області.
У судовому засіданні 15.01.2026 року судом, без складання окремого документу, визнано явку представника заявника ОСОБА_1 – адоката Зарицької Катерини Юріївни обов`язковою для надання особистих пояснень у судовому засіданні. 
Ухвалою суду від 09 квітня 2026 року визнано обов`язковою явку заявника ОСОБА_1 по цивільній справі №639/1627/25 у судове засідання для дачі особистих пояснень по справі.
В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала, просила встановити факт смерті троюрідного брата – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Москва російської федерації. При цьому зазначила, що брат ОСОБА_18 ніколи не мав громадянства України та мав громадянство російської федерації де і помер. Про його смерть їй не було відомо, встановлення факту смерті потрідноїй для прийняття спадщини, інших документів ніж ті , що подані до суду не має, про інших спадкоємців нічого не відомо.
Заінтересована особа ОСОБА_2 , в судовому засіданні заяву матері підтримав, просив задовльнити.
Представники заінтересованих осоіб: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяви про розгляд справи без участі їх представників.
Неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення:
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
П. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.
При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.
Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі № 478/1072/21, провадження № 61-1370св22.
За положеннями ст. 49 ЦК України, актом цивільного стану є, зокрема, смерть фізичної особи, яка підлягає державній реєстрації відповідно до закону та обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Встановлено, що заявник – ОСОБА_19 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 14).
Заявником до заяви долучено свідоцтва про розірвання шлюбів та довідки що підтверджують зміну її прізвища під час розірвання шлюбів (а.с. 16-20).
Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між батьками заявниці - ОСОБА_9 та ОСОБА_20 був розірвано рішенням суду від 25.07.1966 року, про що в книзі записів актів цивільного стану про розірвання шлюбу 02.08.1966 року зроблено відповідний запис №433. Прізвище після розірвання шлюбу його ОСОБА_7 , її ОСОБА_21 (а.с. 15). 
Мати заявниці ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_2 (а.с. 20).
Заявниця зазначає, що дід ОСОБА_22 мав рідну сестру ОСОБА_23 , на підтвердження чого долучила копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками зазначені ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (а.с. 26).
20 січня 1919 року ОСОБА_12 , 1899 року народження уклала шлюб з ОСОБА_26 , 1896 року народження та отримала прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом відновленим виданим 09.01.1967 серії УР №898244 (ас. 27).
Від даного шлюбу двоюрідна баба заявниці мала доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 29).
Зі слів заявниці, ії тітка ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_9 народила сина ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища або імені П№090 ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_27 , про що в книзі записів актів громадянського стану про зміну прізвища або імені за 19 березня 1962 року зроблено відповідний запис №2 (а.с. 11). 
Відповідно до копії довідки №19 від 21.01.2009 за підписом голови вуличного комітету №15, виданої ОСОБА_3 , 1944 року народження, в тому що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , та тимчасово проживає в АДРЕСА_3 , де здійснює догляд за матір`ю похилого віку ОСОБА_15 , 1919 року народження та дядьком ОСОБА_4 , 1928 року народження з 01 листопада 2001 року по січень 2004 року (а.с. 30). 
Відповідно до іфнормаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харова від 28.08.2025 інформація щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутня (а.с. 185).
За повідомленням Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області надійшло повідомлення №6301.4.1-15469/63.1-25 від 28.08.2025, за обліками Головного управління ДМС у Харківській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспортом громадянина України та паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року не документувався.
Відповідно до повідомлення Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перевіркою облікових даних архівного фонду Відділу актового занису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , не виявлено (а.с. 187).
За повідомлення Державного архіву Харківської області №01-41/3-3776 від 04.09.2025, у книгах реєстрації актів громадського стану м. Харкову за 1944 рік запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 немає (а.с. 193).
Незважаючи на надані документи, заявником не доведено факту родинного зв`язку із двоюрідною бабою та троюрідним братом, копій свідоцтв про їх народження не надано.
На підтвердження факту смерті заявницею, до заяви долучено фотокопію запису акту про смерть №284 від 19.04.2016, орган ЗАГС Москви №10 Багатофункціональний центр надання державних послуг району Басманний, в якому зазначено що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Українська РСР м. Харків, громадянин Росії, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцесмерті Росія, м. Москва, медичне свідоцтво про смерть № НОМЕР_5 від 19.04.2016, останнє місце проживання: АДРЕСА_2 . Видано свідоцтво серії НОМЕР_6 від 19.04.2016 (а.с. 7).
Проте суд не приймає до уваги цей документ як належний доказ, оскільки зазначена фотокопія не містить підпису та печатки органу, що його видав.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №273109332 від 03.09.2021 квартира загальною площею 54,2 кв.м., житлова площа 30,9 кв. м за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності 54/100 належить ОСОБА_3 (а.с. 31-34).
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території РФ, з якою зупинено правову допомогу і правові відносини, тому єдиний шлях реєстрації факту смерті та поновлення відповідного актового запису, це відповідне рішення суду.
Відповідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.
Ст. 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.
Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.
Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Чим було запроваджено принцип екстериторіальності.
Відповідно п. 1 глави 5 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до ч.ч. 5,8 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України.
Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, на підтвердження смерті свого троюрідного брата долучає копію акта, в якому зазначено, що факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації актів цивільного стану та світлини заховання цвинтаря Пирогово.
Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Отже, чинним законодавством передбачено певний порядок визнання документів, виданих органами іноземних держав на підтвердження факту смерті, а саме: їх легалізація в установленому законом порядку, або такий порядок може бути визначений міжнародно-правовим договором.
У ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
10 січня 2002 року Верховна Рада України дала згоду на приєднання України до Конвенції 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Конвенція набрала чинності для України 22 грудня 2003 року і застосовується у відносинах з державами, що не висловили заперечень проти приєднання України до Конвенції.
На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, статтею 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів.
Отже, іноземні офіційні документи користуються доказовою силою офіційних документів на території України: за умови їх засвідчення штампом апостиль, якщо вони складені на території держав-учасниць Гаазької Конвенції; без будь-якого додаткового засвідчення, якщо вони складені на території держави, з якими Україна має відповідні дво - або багатосторонні договори; за умови наявності консульської легалізації, якщо вони складені на території держав, з якими Україна не має вищезазначених договорів.
23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 року №2783-ІХ«Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з РФ та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22 січня 1993 року та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28 березня 1997 року та вихід України з Конвенції від 22 січня 1993 року та Протоколу від 28 березня 1997 року.
Так, дія Конвенції від 22 січня 1993 року та Протоколу від 28 березня 1997 року зупинена з 27 грудня 2022 року.
Дія цієї Конвенції (у т. ч. й ст. 13) зупиняється щодо будь-яких документів виданих, посвідчених лише у двох країнах (РФ та республіка Білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.
Проте, з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з РФ та РБ до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05.10.1961 року в м. Гаага. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10.01.2002 р. № 2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, що набула чинності з 22.12.2003 та залишається чинною у відносинах України з РФ і РБ.
Відповідно ст. 2, ст. 3 Конвенції від 05.10.1961, кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого Конвенцією апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
На виконання вимог ст. 3, ст. 4, ст. 6 Конвенції постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року № 61 повноваження на проставлення апостиля на документах, виданих на території України, відповідно до Постанови «Про надання повноважень на проставлення апостиля, передбаченого Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 18 січня 2003 року за № 61, зі змінами від 27.05.2022, надано таким компетентним органам:
Міністерству внутрішніх справ - на документах, що видаються Міністерством внутрішніх справ та його територіальними органами з надання сервісних послуг, крім документів, що стосуються сфери освіти і науки;
Міністерству освіти і науки - на офіційних документах, виданих Міністерством освіти і науки, центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра освіти і науки, їх територіальними органами, закладами освіти, підприємствами, установами і організаціями, які надають послуги у сфері освіти і науки або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг;
Міністерству юстиції - на документах, що видаються органами юстиції, судами, державними архівними установами, органами виконання покарань та пробації, а також на документах, що оформляються нотаріусами України;
Державній міграційній службі - на документах, що видаються Державною міграційною службою, її територіальними органами та територіальними підрозділами, що стосуються сфери міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;
Державній податковій службі - на документах, що видаються Державною податковою службою та її територіальними органами.
Правила проставлення апостиля на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджені спільним наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України та Міністерства юстиції України від 5 грудня 2003 року № 237/803/151/5 і зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 12 грудня 2003 року № 1151/8472.
Відповідно до цих Правил (п.2) Апостиль проставляється: на офіційних документах, що виходять від судів України; на офіційних документах, що виходять від органів юстиції, державних архівних установ, органів виконання покарань та пробації; на офіційних документах, виданих Міністерством освіти і науки України, центральними органами виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через Міністра освіти і науки України, їх територіальними органами, закладами освіти, підприємствами, установами і організаціями, які надають послуги у сфері освіти і науки або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг; на офіційних документах, оформлених державними і приватними нотаріусами; на офіційних свідоцтвах, виконаних на документах, підписаних особами у їх приватній якості, таких як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційних і нотаріальних засвідченнях підписів; на офіційних документах, що видаються Міністерством внутрішніх справ України, його територіальними органами з надання сервісних послуг та відокремленими пунктами реєстрації кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг - акредитованого центру сертифікації ключів Міністерства внутрішніх справ України; на офіційних документах, що видаються Державною міграційною службою України, її територіальними органами та територіальними підрозділами, що стосуються сфери міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; на офіційних документах, що видаються Державною податковою службою України та її територіальними органами; на інших офіційних документах.
Отже, як було зазначено вище, Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року» зупинено дію Мінської конївенці 1993 року. Але, наразі у відносинах з РФ та РБ до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України передбачено застосування положень Конвенції 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів та їх засвідчення апостилем згідно з Конвенцією.
Крім того, в судовому засіданні з`ясовано що ОСОБА_3 мав громодянство російської федерації на теріторії якої помер.
Враховуючи вірогідність видачі свідоцтво про смерть ОСОБА_3 на підставі вимог чинного законодавства іноземної держави, на території якої він помер, то до нього підлягають застосуванню положення Конвенції 1961 року, а тому підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_3 у порядку окремого провадження відсутні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі №287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) зазначено, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)».
Оскільки особа, стосовно якої подана заява про встановлення факту смерті, була громадянином іноземної держави та померла на ії теріторії, то державна реєстрація ії смерті не підлягає за законодавством України.
Заявник зазначає, що тримати свідоцтво про смерть державного зрозка потребується в межах належної реалізації прав та інтересів спадкування, вжиття заходів із збереження майна.
Відповідно до ст. 71 ЗУ «Про міжнародне приватне право`Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.
Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.
Стаття 1258 ЦК України зазначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею1259 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Суду не надано доказів звернення із заявою про прийняття спадщини, не надано доказів, відсутності у спадкодавця інших спадкоємців.
Також як зазначено вище, матеріали справи не містяь доказів щодо родинних відносин між заявницею та ОСОБА_28 ..
На підтвердження доказів надно копію «Запись акта о смерті № 284» та фото місця поховання, проте суд вважає ці доказами достатніми, оскільки документ запис акта про смерть не містить підпису та печатки посадових осіб державних органів іноземної держави.
Також суд вбачає розбіжності зазначення дати смерті в копії «Запись акта о смерті № 284» зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_11 » проте на фото поховання зазначено «7.08.2016»
У цьому контексті суд зауважує, що п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
При вирішенні питання можливості (неможливості) здійснення державної реєстрації смерті визначальним є питання належності документів для здійснення такої реєстрації.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Харківська міська рада про встановлення факту смерті не підлягає до задоволенню за недоведеністю.
Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у порядку розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 4, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273, 293, 315, 317, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Харківська міська рада про встановлення факту смерті - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування учасників справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Заінтересовані особи: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ;
Першиий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ЄДРПОУ 23320813, місце знаходження: 61058, м. Харків, вул. Сумська, буд. 61;
Харківська міська рада, код ЄДРПОУ 04059243, місцезнаходження:, 61003, м. Харків, м-н. Конституції, буд. 7.
Повний текст рішення складено 29.05.2026.

Суддя С.О. Рубіжний