Дата документу 25.05.2026 Справа № 336/12066/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/12066/24 Головуючий у 1-й інстанції: Качан А.В.
Провадження № 22-ц/807/1262/26 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Гончар М.С.,
Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Литвинець Юрія Володимировича, на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, який в подальшому був уточнений.
У березні 2026 року ОСОБА_1 в особі адвоката Литвинець Ю.В. сформувала в системі «Електронний суд» заяву, в якій просила направити справу на розгляд за територіальною підсудністю за місцезнаходженням (реєстрацією) відповідача ОСОБА_2 - до Запорізького районного суду Запорізької області, мотивуючи тим, що звертаючись до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовом сторона позивача керувалась, зокрема, даними паспорта відповідача щодо його реєстрації, а також рішенням суду у справі № 336/3800/20, в якому зазначено, що місце реєстрації ОСОБА_2 знаходиться в Оріхівському районі Запорізької області. 
Проте, під час опрацювання документів, наданих учасниками провадження (лист виконкому Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 28.03.2025), а також з отриманих під час пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання даних встановлено, що місце реєстрації відповідача (село Новояковлівка Комишуваської тергромади) з 19 липня 2020 року віднесено до Запорізького району Запорізької області.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2026 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передано за підсудністю до Запорізькому районного суду Запорізької області.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2026 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Литвинець Ю.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відсутні підстави, які б згідно зі статтею 28 ЦПК України дозволили обрати підсудність в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя та розглядати йому цю справу з урахуванням предмету спору, який виник у сторін.
Крім того, відповідно до положень статті 32 ЦПК України - справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ця норма є імперативною. Процесуальний Закон не містить виключень з означеного припису. Зауважує, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2026 є чинною, учасниками провадження не оскаржувалась, тому є обов`язковою як для сторін, так і для іншого суду.
Учасники справи наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористались. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що зареєстроване місце проживання відповідача не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Запорізького районного суду Запорізької області, з метою недопущення порушення підсудності розгляду справ, суд виснував про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Також, дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.
За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина перша вказаної статті).
Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).
Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).
Як встановлено судом першої інстанції, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2565511 від 06.04.2026 відповідач ОСОБА_2 з 26.01.2006 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Населений пункт с. Новояковлівка до ліквідації Оріхівського району Запорізької області належав до Новояковлівської територіальної громади Оріхівського району Запорізької області. 
Згідно з постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17.07.2020 року, утворено нову територіальну одиницю Запорізький район (з адміністративним центром у місті Запоріжжя) у складі територій Біленьківської сільської, Вільнянської міської, Долинської сільської, Запорізької міської, Комишуваської селищної, Кушугумської селищної, Матвіївської сільської, Михайлівської сільської, Михайло-Лукашівської сільської, Новомиколаївської селищної, Новоолександрівської сільської, Павлівської сільської, Петро-Михайлівської сільської, Степненської сільської, Таврійської сільської, Тернуватської селищної, Широківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Ліквідовано у Запорізькій області: Бердянський, Більмацький, Василівський, Великобілозерський, Веселівський, Вільнянський, Гуляйпільський, Запорізький, Кам`янсько-Дніпровський, Мелітопольський, Михайлівський, Новомиколаївський, Оріхівський, Приазовський, Приморський, Розівський, Токмацький, Чернігівський, Якимівський райони.
Після ліквідації Оріхівського району с. Новояковлівка увійшла до складу Комишуваської селищної територіальної громади Запорізького району Запорізької області.
Відповідно до Закону України № 950-ІХ від 03.11.2020 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів», який набрав чинності 10.12.2020, розділ ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України» був доповнений пунктом 3-1 такого змісту: «До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року"».
Згідно Закону України № 2808 – ІX від 01.12.2022 року «Про внесення зміни до пункту 3-1 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів» Верховна Рада України постановляє:
1. Пункт 3-1 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) викласти в такій редакції:
"3-1. До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX".
2. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Отже, до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, с. Новояковлівка входило до складу Новояковлівської сільської громади Оріхівського району Запорізької області, тобто територія с. Новояковлівка відносилась до територіальної одиниці Оріхівського району Запорізької області та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Оріхівського районного суду Запорізької області.
Згідно з пунктом 3-1 розділ ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» наразі місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції.
На підставі розпорядження голови Верховного Суду № 29/0/9-22 від 10.05.2022 підсудність справ Оріхівського районного суду Запорізької області змінено на Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно виснував, що територіальна юрисдикція Шевченківського районного суду м. Запоріжжя розповсюджується на територію с. Новояковлівка, яка раніше відносилась до територіальної одиниці Оріхівського району, висновок суду першої інстанції про передачу справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя є правильним.
Доводи апеляційної скарги про те, що Закон № 950–ІХ від 03.11.2020 не зазнав змін, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на вищенаведені положення пункту 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2026 року є чинною, учасниками справи не оскаржувалася, самі по собі не свідчить про безумовну правильність викладених у ній висновків. Посилання скаржника на обов`язковість ухвали є помилковим, оскільки принцип обов`язковості судового рішення не дає преюдиційного значення всім викладеним у ньому висновкам.
Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.
Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано передано справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення, яким закінчено розгляд справи, з подальшим направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина 1 статті 378 ЦПК України), а тому для ухвалення законного судового рішення у справі необхідно дотримання відповідної підсудності справи з метою запобігання перетворення судового процесу у безладний рух.
Колегія судді зауважує, що дотримання правил територіальної підсудності справи не є проявом надмірного формалізму, а є однією із умов законності та обґрунтованості судового рішення та відповідає завданням цивільного судочинства.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які призвели б до ухвалення помилкового судового рішення, колегією суддів не установлено.
Колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (CASE «RUIZ TORIJA V. SPAIN», серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування цієї постанови достатнім.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2026 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її зміни або скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. 
В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови заявнику у задоволенні його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Литвинець Юрія Володимировича, залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 25 травня 2026 року.

Головуючий: Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко