Справа № 373/3017/25
Провадження № 2/373/264/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Хасанової В.В., розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» звернулось до Переяславського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №15546 від 20.07.2024 в розмірі 30 190,00 грн., що виникла у результаті невиконання договірних зобов`язань відповідачем за період з 20.07.2024 по 20.07.2025.
В обґрунтування позову посилається на те, що 20.07.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15546, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 365 днів, до 20.07.2025, шляхом переказу на її платіжну карту, емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач ухиляється від виконання зобов`язань, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснювати її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
Вказана ухвала доставлена до електронного кабінету відповідача 10.10.2025.
Станом на 29.05.2026 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.
За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 20.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 в інформаційно-комунікаційній системі товариства на сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір № 15546, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 099588.
Також відповідач одноразовим ідентифікатором підписав додатки до кредитного договору, а саме: Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графік платежів та реальна процентна ставка за кредитним договором № 15546 від 20.07.2024; «Інформаційне повідомлення»; «Контактні номери телефонів для взаємодії між ОСОБА_1 та товариством».
За змістом п. 1.5 Кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті https://procent.com.ua. 
Відповідно до умов Договору товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн (п. 1.1). Процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 1,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 547,5 %) (п. 1.2). Строк надання кредиту/строк дії договору 365 днів зі сплатою кредиту в кінці строку згідно Додатку № 1 до цього договору (п. 1.3). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього договору. 
Пунктом 1.9. Договору сторони врегулювали, що продовження вказаного у п. 1.3 строку кредиту не передбачено.
За змістом п. 1.7. Договору, товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб  НОМЕР_1 , що належить позичальникові. 
Пунктами 2.4.1, 2.4.2 Договору, передбачено, що позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит; достроково повернути кредит та нараховані проценти за фактичну кількість днів користування кредитом в порядку визначеному договором.
В пунктах 4.1, 4.2 Договору закріплено, що сума кредиту та проценти підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору (Реквізити та підписи сторін) у строки відповідно до графіку визначеному у Додатку № 1. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня перерахування кредитних коштів на електронний платіжний засіб позичальника. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. 
Додатком № 1 до кредитного договору № 15546 від 20.07.2024 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, де викладено Графік платежів, що охоплює період з 20.07.2024. по 20.07.2025 (365 днів), сума платежу за розрахунковий період складає 51 800 грн, денна процентна ставка становить 1.5%, проценти за користування кредитом - 43800.00 грн.
Перед укладенням кредитного договору, ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту, інформація в якому відображає усі основні умови договору, що засвідчив підписанням електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 783955.
З квитанції №42146-90101-70033 про переказ коштів вбачається, що на карту отримувача 516874XXXXXX1974 ФК «ПРОЦЕНТ» проведено виплату у розмірі 8 000 грн з перерахування коштів за договором № 15546 від 20.07.2024 на умовах фінансового кредиту. Дата платежу 20.07.2024.
Також інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.11.2025, що надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів, встановлено що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську платіжну картку №  НОМЕР_2 . Випискою по рахунку за період з 20.07.2024 по 25.07.2024 підтверджено зарахування 20.07.2024 грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. 
Розрахунок заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за договором № 15546 від 20.07.2024, який долучений позивачем до позовної заяви, свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 після отримання кредиту 20.07.2024 здійснив наступні платежі: 20.08.2024 на суму 3 720 грн; 09.10.2024 на суму 3 600 грн; 05.11.2024 на суму 5 640 грн; 04.02.2025 на суму 8 650 грн., а всього на суму 21 610 грн на виконання свого грошового зобов`язання за договором. Означені платежі зараховано позивачем на виконання зобов`язання зі сплати процентів а користування кредитом.
Як наслідок, в кінці строку дії договору кредит в сумі 8 000,00 грн та залишок за процентами не повернув. Позивач дострокового повернення кредиту у порядку, передбаченому договором не вимагав та склав розрахунок заборгованості зі щоденним нарахуванням процентів, починаючи з 05.02.2025 по 05.09.2025. 
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Зі змісту частин 2, 3 ст. 13 ЦК України слідує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.
Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
Згідно положень п 9, п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» споживачем є фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит, предметом якого є грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Частиною 5 ст. 12 цього Закону передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Письмовими доказами доведено, що 20.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 15546, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 8 000,00 грн на строк 365 днів, який згідно п. 1.9 не може бути продовжений, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,5 % в день від суми кредиту.
Надання позичальнику ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 8 000,00 грн шляхом переказу на вказану ним платіжну картку позивачем доведено квитанцією №42146-90101-70033 відд 20.07.2024 про переказ коштів на карту отримувача  НОМЕР_1  ФК «ПРОЦЕНТ» за договором № 15546 від 20.07.2024. 
Також перерахування коштів на виконання кредитного договору ФК «ПРОЦЕНТ» відповідачу підтверджується інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та випискою по рахунку відповідача.
Отже, кредитний договір є укладеним і за його умовами відповідач мав грошове зобов`язання перед позивачем повернути кредит не пізніше строку, вказаного у п. 1.3 договору (365 днів), тобто до 20.07.2025. На цю дату згідно Додатку №1 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Графік платежів) з 20.07.2024 по 20.07.2025 загальна вартість кредиту визначена для споживача в сумі 51 800,00 грн, з яких: 8 000,00 грн – кредит; 43 800,00 грн – проценти за користування кредитом. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за договором та не повернув кредитні кошти, а також не повністю вніс плату (проценти) за користування кредитом у порядку та на умовах визначених договором. Тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума неповернутого кредиту у розмірі 8 000,00 грн та проценти як плата за користування кредитом.
Разом з тим, стягуючи з відповідача ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами, суд не погоджується з розрахунком та його обґрунтуванням, що складений позивачем.
22.11.2023 було прийнято Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування».
Зокрема, ст. 8 Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів ? 2,5 %; протягом наступних 120 днів ? 1,5 %. 
Водночас, частиною 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24.12.2023, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24.12.2023, підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.
Оскільки договір №15546 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був укладений 20.07.2024, тобто після набрання чинності Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача ОСОБА_1 не могла перевищувати 1 %.
Суд, у відповідності до вимог зазначеного Закону та в межах строку дії договору, визначає суму заборгованості за процентами наступним чином: за період з 20.07.2024 по 20.07.2025 розмір процентів за користування кредитом становить 29 200,00 грн (8 000,00 грн х 1 % х 365 дні).
Таким чином, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період з 20.07.2024 по 20.07.2025 становить 7 590 грн (29 200 – 21 610).
З огляду на вищевикладене загальна сума заборгованості за кредитним договором № 15546 від 20.07.2024, яка стягується судом з відповідача на користь позивача, складає 15 590,00 грн, з яких: 8 000,00 грн – заборгованість по кредиту; 7 590,00 грн – проценти за користування кредитом.
За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати: на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки судовий збір – 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. 
Ціна позову позивачем визначена сумою 30 190,00 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 15 590 грн, що становить 51,63 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 251 грн судового збору (2 422,40 грн х 51,63 %).
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з положень щодо пропорційності такого відшкодування та керується положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України. 
Беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд зменшує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в сумі 5 163,00 грн (10 000,00 грн х 51,63 %).
На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 15546 від 20.07.2024 у розмірі 15 590 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судовий збір в розмірі 1 251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одна) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 163 (п`ять тисяч сто шістдесят три) грн 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», код ЄДРПОУ 41466388, місцезнаходження: б-р Вацлава Гавела, буд. 4, м. Київ, 03124;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя В.В.Хасанова