ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 821/1651/17
адміністративне провадження № К/9901/54200/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П., Хохуляк В.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 
на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року (Суддя: Дубровна В.А.), 
та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року (Судді: Шляхтицький О.І., Потапчук В.О., Семенюк Г.В.),
у справі № 821/54200/18 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна промислова компанія «Дом-Агро» 
до Головного управління ДФС у Херсонській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна промислова компанія «Дом-Агро» (далі - позивач, ТОВ «Дом-Агро») звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.08.2017 року: № 0002321422, яким позивачеві визначено до сплати суму податку на прибуток (враховуючи штрафні санкції); № 0002311422, яким позивачеві визначено до сплати суму податку на додану вартість (і нараховані штрафні санкції); № 0001511305, яким позивачеві визначено до сплати суму податку на доходи фізичних осіб, застосовані штрафні санкції і нарахована пеня; № 0001521305, яким позивачеві визначено до сплати військовий збір, застосовані штрафні санкції і пеня; від 09.11.2017 р. № 0003161422, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки; від 09.11.2017 року № 0003151422, яким позивачеві зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на неправомірність прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки висновки акта перевірки, якими зафіксовані вищенаведені порушення є необґрунтованими та повністю спростовуються первинними документами, зокрема, більш детальніше пояснив наступне: 1) висновки контролюючого органу про завищення позивачем адміністративних витрат за 2015-2016 роки в сумі 4 354 грн., спростовуються роз`ясненнями фіскальної служби, викладеними у листах від 01.12.2016 р. № 26059/6/99-99-08-02-01-15, від 10.05.2017 р. № 7601/5/99-99-14-05-01-16, у відповідності до яких, відсутність у квитку інформації про страховика та страхову суму не є підставою для тверджень про відсутність первинних документів; тоді як за доводами позивача, підприємство не може нести відповідальність за невикористання авто перевізниками квитків встановленої форми; 2) висновки відповідача про безпідставне включення підприємством до складу фінансових витрат процентів за кредитом у сумі 353 893,99 грн за І квартал 2017 року, спростовуються тим, що вказані кредитні кошти, підприємство не використовувало для створення фіксованого активу, а отримало для поповнення обігових коштів, а тому нецільове використання кредитних коштів не є підставою для не визнання їх фінансовими витратами як в бухгалтерському так і в податковому обліку; 3) висновки відповідача про неправомірне віднесення позивачем до складу податкового кредиту послуг ТОВ «Прем`єр» щодо проживання в готелі, як на такі, що не пов`язані з господарською діяльністю, спростовуються не врахуванням відповідачем, що директор та юрист товариства не проживають за місцем розташування підприємства м. Нова Каховка, у зв`язку з чим підприємство зобов`язано забезпечити їх житлом для виконання службових обов`язків за місцем розташування підприємства; наведене свідчить і про протиправність висновку відповідача про завищення підприємством витрат за 2016 р. на суму 1 948,78 грн, яка складає вартість відшкодованих проїзних квитків та нарахуванням добових витрат, як такі, що фактично не відбулись і спростовується первинними документами; 6) висновок відповідача про заниження позивачем ПДФО, у зв`язку із відшкодуванням працівникам вартості послуг таксі, позивач вважає необґрунтованим, бо сума відшкодованих фізичній особі (працівнику) витрат, понесених за користування послугами таксі не включається до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, оскільки юридична особа (роботодавець) не фінансується за рахунок бюджетних коштів, що доводить і безпідставність донарахування військового збору позивачу. До того ж, позивач посилався і на те, що акт списання є первинним документом, який підвереджує факт списання алкогольних напоїв, а не отримання працівниками таких напоїв у власність (т. 1 а.с. 4-11, т. 2 а.с. 75-76).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року (враховуючи виправлення описки ухвалою від 26.02.2018 року), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року позов задоволено частково, визнані протиправними та скасовані повністю податкові повідомлення - рішення  № 0003161422 від 09.11.2017 р.; - № 0002311422 від 09.08.2017 р; - № 0001511305 від 09.08.2017 р.; -№0001521305 від 09.08.2017 р, а також податкове повідомлення - рішення № 0003151422 від 09.11.2017 року в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 360 525 грн, у т.ч. за 2015 рік у сумі 3 711 грн, за 2016 рік на суму 1 916,00 грн., за 1 квартал 2017 року в сумі 354 898 грн (в іншій частині № 0003151422 від 09.11.2017 р. щодо зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 1 700 грн за 2015 рік - відмовлено). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено, тобто в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 0002321422 від 09.08.2017 р., яким позивачеві визначено до сплати податок на прибуток, відмовлено (т. 2 а.с. 230-241, 242-243, т. 3 а.с. 41-63).

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в обґрунтування доводів якої посилався на правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, внаслідок зафіксованих актом перевірки порушень позивачем вимог статті 134 ПК України, пп. 164.2.11 п.164.2, 164.5 ст.164 Податкового кодексу України, п.6, п.9.4, п.26 Положення (стандарту)6 бухгалтерського обліку 16 «Витрати».

Більш детальніше скаржник посилався на те, що зафіксовані актом перевірки порушення базуються на завищенні позивачем витрат на вартість послуг з проживання в готелях у ФОП ОСОБА_1 (м. Каховка), ТОВ «Прем`єр» (м. Нова Каховка), ФОП ОСОБА_2 (м. Нова Каховка), наданих директору Медвідь О.В. і юристу Безносенко Г.Л. та інформаційно-консультаційних послуг ФОП ОСОБА_5 . За доводами заявника, в наданих до авансового звіту чеках не співпадає час здійснення витрат та місце знаходження підзвітної особи, встановлене на підставі чеку та наказу на відрядження (юридична та фактична адреса підприємства: м. Каховка, вул. Соборності, 124 Б; в наказі юриста підприємства Безносенко Г.Л. відряджено до м. Києва, а до авансового звіту доданий залізничний квиток сполученням Київ - Херсон; в наказі на відрядження відсутня інформація, щодо місця призначення, а саме: країна, місто, організація); 2) у 1 кварталі 2017 року ТОВ «АПК «Дом-Агро» віднесено до складу «фінансових витрат» відсотки за користування кредитною лінією на загальну суму 599 482,53 грн, з яких сума 353 893,99 грн це відсотки за користування кредитною лінією по придбаним інвестиційним сертифікатам, які використані всупереч умовам договору, оскільки кредитні кошти призначені для придбання сої, від реалізації якої ТОВ «АПК «Дом-Агро» отримало б дохід.

Доводячи правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 09.08.2017 №0001511305, №0001521305, якими позивачеві визначено до сплати ПДФО, військовий збір, штрафні санкції та пеню, контролюючий орган також посилався на висновки, зафіксовані актом перевірки, якими встановлено порушення позивачем вимог пп. 164.2.11 п.164.2, 164.5 ст.164 Податкового кодексу України, внаслідок не включення до складу оподатковуваного доходу матеріально - відповідальних підзвітних осіб підприємства суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження (підзвіт) і не повернутих у встановлені законодавством строки, оскільки працівникам підприємства видавались грошові кошти під звіт, зокрема за підставою - «на відрядження». Однак до поданих працівниками підприємства звітів про використання коштів до перевірки не додані оригінали документів, що засвідчують вартість понесених витрат (оформлених відповідно до вимог законодавства України); не оподатковані ПДФО доходи, отримані у вигляді оплачених послуг таксі за рахунок ТОВ «АПК «Дом-Агро» працівникам при відсутності документів, які підтверджують використання послуг таксі у виробничих потребах; також встановлено порушення позивачем вимог пп. «е» п.п. 164.2.17 п.164.2.17, п. 164.2 та п. 164.3 ст. 164 ст. 164 Податкового кодексу України, внаслідок не оподаткування ПДФО вартість безкоштовно переданих у власність працівникам підприємства алкогольних напоїв, що в сукупності призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб і правомірності донарахування військового збору, штрафних санкцій і пені.

Крім цього, скаржник посилався і на правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 09.08.2017 року №0002331422, внаслідок зафіксованих атом перевірки порушень позивачем вимог пункту 2.11 Положення № 637, у зв`язку з тим, що звітність про використання підзвітних коштів подавалася з порушенням вимог діючого законодавства, а саме: без необхідних підтверджуючих документів встановленої форми (платіжних документів (касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа (документа за придбання дизельного палива).

На підставі викладеного, відповідач просив суд задовольнити касаційну скаргу, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову (т. 3 а.с. 71-87).

Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
В надісланому на адресу суду відзиві на касаційну скаргу, позивач, посилаючись на те, що касаційна скарга не спростовує правильність висновків судів попередніх інстанцій за результатами розгляду справи, просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін (т. 3 а.с. 98-101).

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної відповідачем відповідно до документальної планової виїзної перевірки ПП «АПК «Дом-Агро» (код 38798600) з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2017 р., складено акт перевірки № 173/21-22-14-01/38798600 від 20.07.2017 р., в якому, з урахуванням листа ГУ ДФС у Херсонській області «Про надання відповіді на заперечення до акту перевірки» від 04.08.2017 р. № 3074/21-22-14-01-14 (т. 1 а.с. 57-59), встановлено порушення ТОВ «АПК» Дом-Агро»:

1) п.138.2, пп.138.10.2 п.138.10, ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України; пунктів 6, 9, 4, 7, 26 П(С)БО 16 «Витрати» внаслідок чого занижено податок на прибуток підприємств за 2014 рік на суму 814 грн та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 414 318 грн, у тому числі за 2015 рік у сумі 18 061 грн, за 2016 рік у сумі 7 149 грн за 1 квартал 2017 року у сумі 389 108 грн; 

2) п.198.5 ст.198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, за березень 2017 р. на загальну суму 887 грн;

3) п.2.11 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.04 р. (із змінами), а саме: звітність про проведення готівкових розрахунків без подання платіжного документа, який би підтверджував сплату готівкових коштів у сумі - 1 003,92 + 8 874,02 = 9 877,94 грн. Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, у зв`язку з закінченням 1095 днів з моменту вчинення порушення звітність про проведення готівкових розрахунків без подання платіжного документа, який би підтверджував сплату готівкових коштів становить: 9 877,94 грн. - 1320,00 грн. (звіти від 02.06.2014 р. № 6, № 8) = 8 557,94 грн;
4) пп. 164.2.11 та пп. «е» 164.2.17 та пп. «б» 164.2.17 та пп. «г» 164.2.17 та пп. 164.2.20 п. 164.2 та п. 164.3,п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим підприємством ТОВ "АПК "Дом - Агро" занижено податок на доходи фізичних осіб у перевіряємому періоді на загальну суму 76 771,26 грн. (у т.ч. 2014 рік занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 5 714,12 грн., у 2015 році занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 23 935,97 грн, у 2016 році занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 36 967 грн., у І кварталі 2017 року занижено податок на доходи фізичних осіб на суму 10 154,18 грн (персоніфікований розрахунок сум заниженого податку - розділ ІV додатку № 16 до акту перевірки);

5) пп. 164.2.11 та пп. "е" 164.2.17 та пп. "б" 164.2.17 та пп. "г" 164.2.17 та пп. 164.2.20 п. 164.2 та п. 164.3,п. 164.5 ст. 164 Податкового кодексу України, що свідчить про заниженням ТОВ "АПК "Дом - Агро" бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, з урахуванням вимог п.16 (прим. 1) Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ Податкового кодексу України, позивачем занижено нарахування військового збору у на суму 6 320,37 грн (у т.ч. на 2 393,6 грн занижено військовий збір у 2015 році, на 3 080,59 грн у 2016 році та на 846,18 грн занижено військовий збір у І кв. 2017 року) (т. 1 а.с. 12-53, т.2 а.с. 11-43).

На підставі вказаних висновків акта перевірки, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.08.2017 року:

- № 0002311422, у відповідності до якого позивачеві визначено до сплати грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 108, 75 грн, з яких за основним платежем в розмірі 887 грн та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 221,75 грн (т. 1 а.с. 60);

- № 0002321422, яким визначено позивачу до сплати суму податку на прибуток в загальному розмірі 1 017,50 грн, з яких: за основним платежем 814 грн., штрафні (фінансові) санкції 203,50 грн (т. 1 а.с. 62);

- № 0002331422, яким до позивача застосовані штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки за порушення касової дисципліни у розмірі - 8 557,94 грн (т. 1 а.с. 61); 

- № 0002341422 яким визначено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за 2015 рік - 18 061 грн., за 2016 рік - 7 149 грн., за І квартал 2017 року - 389108 грн (т. 1 а.с. 60/звор.);

- № 0001511305, яким визначено грошові зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб за загальну суму 159 255,35 грн, з яких: за основним платежем на суму 76 771,26 грн, штрафна (фінансова) санкція 56 825,32 грн., сума пені - 25 658,77 грн (т. 1 а.с. 64/звор.);

- № 0001521305, яким визначено грошові зобов`язання з військового збору на суму 6 320,37 грн., застосовано штрафну санкцію 4 635,35 грн., сума пені 1579,3 грн (т. 1 а.с. 65).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що не погодившись з вищенаведеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся зі скаргою до ДФС України, яка рішенням від 19.10.2017 р. № 23614/99-99-11-01-01-25 задовольнила частково скаргу ТОВ «АПК» «Дом-Агро» та вирішила скасувати: - податкове повідомлення-рішення від 09.08.2017 р. № 0002321422, яким позивачеві визначено грошові зобов`язання з податку на прибуток на суму 814 грн., застосовано штрафну санкцію 203,5 грн.; - податкове повідомлення-рішення від 09.08.2017 р. № 0002341422 в частині завищення витрат за період 2015 рік - 1 квартал 2017 року по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 , ТОВ "Прем`єр", ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 і у відповідній частині штрафні санкції; - податкове повідомлення-рішення від 09.08.2017 №0002331422 в частині застосованих штрафних (фінансових) санкцій поза межами строків визначених п.114.1 ст.114, ст.102 Податкового кодексу України. В іншій частині податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга залишена без задоволення (т. 1 а.с. 78-85). 

Враховуючи вищенаведене рішення ДФС України, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.11.2017 року: 

- № 0003151422, яким позивачеві зменшено суму від`ємного значення з податку на прибуток на загальну суму 362 225,00 грн (т. 2 а.с. 65);

- № 0003161422, яким до позивача за порушення норм з регулювання обігу готівки застосовано штрафні санкцій в сумі 6 577,93 грн (т. 2 а.с. 65/зворотній).

Незгода позивача з вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями від 09.08.2017 року № 0002321422, № 0002311422, № 0001511305, № 0001521305, а також від 09.11.2017 р. № 0003161422 та № 0003151422 слугувала підставою для звернення позивача з цим позовом до суду. 

Однак, враховуючи, що рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції позов задоволений частково, на стадії касаційного перегляду спірним питанням є правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень від 09.08.2017 року № 0001511305, № 0002311422; № 0001521305, від 09.11.2017 р. № 0003161422, а також від 09.11.2017 року № 0003151422 в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 360 525 грн.

Так, частково задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про неправомірність прийняття вищенаведених податкових повідомлень-рішень, з огляду на документальне підтвердження позивачем первинними документами ведення податкового обліку в частині понесених витрат підприємства, що власне спростовує також і висновки контролюючого органу про не включення позивачем до складу оподатковуваного доходу підприємства суми надміру витрачених коштів (т. 2 а.с. 230-241, 242-243, т. 3 а.с. 41-63).

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками судів попередніх інстанцій з наступних підстав.

Так, надаючи оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 09.11.2017 р. № 0003151422, яким позивачеві зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 362 225,00 грн судами встановлено, що останнє прийнято у зв`язку зі встановленими актом перевірки порушеннями позивачем підпункту 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, пункти 6, 7, 9.4, 26 П(С)БО 16 «Витрати» внаслідок чого завищено витрати на загальну суму 7 327,00 грн., у т.ч. по періодам: за 2015 рік на суму 5 411,00 грн.; за 2016 рік на суму 1 916 грн, та занижено фінансовий результат до оподаткування шляхом завищення фінансових витрат на загальну суму 353 893,99 грн за І квартал 2017 року. 

Судами встановлено, що вказані висновки базуються на завищенні позивачем вартості придбання паливо - мастильних матеріалів для легкового автомобілів, які не підтверджено первинними документами, оскільки згідно фіскального чека від 09.03.2017 р. № 0497493 придбання ПММ здійснювалось в с. Софіївська Борщагівка Київській області, однак контролюючий орган встановив, що в наказі на відрядження від 02.03.2017 р. № б/н в рядку (місце призначення (країна, місто, організація) зазначено м. Херсон, м. Нова Каховка, тобто за висновком контролюючого органу директор підприємства не міг здійснювати заправку легкового автомобіля в зазначеному у фіскальному чеку місці та в зазначену дату; позивачем завищено витрати з вартості придбаних працівниками підприємства під час відрядження квитків на проїзд в міжміському транспорті, оскільки в останніх відсутні дані про страховика та страхову суму, внeceні друкованим способом (стор.13, 16-17 акту перевірки).

Проте як встановлено судами попередніх інстанцій, заперечуючи проти вказаного порушення в судовому засіданні представник позивача посилався на те, що відповідно до наказу від 02.03.2017 року про направлення працівника у відрядження, директор підприємства Медвідь О.В. був відряджений з Києва до Каховки, що підтверджено первинними документами. 

Отже оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи фіскальні чеки від 09.03.2017 р. № 0497493 на загальну суму 1003,92 грн., у т.ч. ПДВ, наказ ТОВ "АПК" Дом -Агро" від 02.03.2017 р. № б/н на відрядження директора Медвідь О.В., звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 2 від 13.03.2017 р. на суму 3 563,92 грн., у т.ч. добові 2 560,00 грн. та вартість дизельного палива 1003,92 грн. (т. 1 а.с. 111-162), суди попередніх інстанцій відхилили доводи контролюючого органу про документальне не підтвердження первинними документами понесених позивачем витрат на придбання ПММ на суму 1004 грн.

До того ж, з досліджених в судовому засіданні квитків на міжміські маршрути суди встановили, що підзвітними особами було долучено до авансових звітів квитки на міжміські маршрути, форма яких повністю відповідає типовій формі згідно додатку № 1 до Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 р. № 503, яким затверджено типові форми квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування. Тоді, як за висновками судів попередніх інстанцій, не зазначення у проїзних квитках страховика та страхової суми не позбавляє їх статусу розрахункового документу та не свідчить про те, що кошти підзвітними особами не сплачувалися, що в сукупності підтверджує правомірність віднесення позивачем до складу адміністративних витрат вартість відшкодованих працівникам їх витрат з проїзду в міжміському транспорті, оскільки такі квитки є розрахунковими документами і підтверджують вартість наданих перевізниками послуг, що доводить і відсутність підстав для зменшення позивачеві суми від`ємного значення з податку на прибуток в сумі 4 354 грн. в т.ч. по періодам: за 2015 рік на суму 2 438 грн.; за 2016 рік на суму 1 916 грн.

Крім цього, дослідивши наказ б\н від 20.07.2015 р. про направлення на відрядження юриста підприємства Безносенко Г.Л. до м. Нова Каховка на ТОВ "Каховка Протеїн Агро", строком на 4 календарних дні з 21.07.2015 р. по 24.07.2015 р. (т. 1 а.с. 170), звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 7 від 27.07.2015 р. на загальну суму 1 678,98 грн., яка включає добові - 680,00 грн. (т. 1 а.с. 168), залізничні послуги проїзд Київ - Херсон на суму 592,58 грн. на підставі "Посадочний документ" № ВЗА38-2ЕD6 від 21.07.2015 р. (т. 1 а.с. 154), авто послуга проїзд Каховка - Київ на суму 406,40 грн. на підставі "Квиток АААА № 340900 від 23.07.2015 р. (т. 1 а.с. 155), суди попередніх інстанцій не встановили будь-яких розбіжностей у вищевказаних документах, у зв`язку з чим відхилили доводи контролюючого органу про безпідставне відшкодування позивачем вартості проїзних квитків та нарахування добових витрат за відрядження, яке фактично не відбулось.

Отже за встановлених обставин, суди попередніх інстанцій також дійшли висновку і про неправомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № 0003161422 від 09.11.2017 р., яким, з огляду на порушення позивачем вимог п. 2.11. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 до останнього застосовані штрафні санкції за подання звітності без підтверджуючих готівкових розрахункових документів на загальну суму 6 577,94 грн.

В наведеному контексті судами попередніх інстанцій встановили і те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення містить посилання на пункт та статтю законодавчого акта, який є підставою для застосування фінансової санкції, а саме, на абзац 5 статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання готівки", який визначає застосування фінансової санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

Однак як встановлено судами попередніх інстанцій, спірна сума штрафної санкції розрахована на підставі іншого абзацу, а саме шостого статті 1 вказаного Указу, яким передбачено застосування фінансової санкції у вигляді штрафу: за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, що також доводить неправомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 09.11.2017 р. № 0003161422.

До того ж, надаючи оцінку зафіксованим актом перевірки висновкам відповідача про порушення позивачем вимог пункту 7 П(С)БО 16 " Витрати " внаслідок заниження фінансового результату до оподаткування шляхом завищення фінансових витрат на загальну суму 353 893,99 грн. за І квартал 2017 року судами з акту перевірки встановлено, що податковий орган, не визнаючи відсотки за кредитним договором в якості витрат, що зменшують об`єкт оподаткування податком на прибуток, виходив з того, що підприємством не за цільовим призначенням використано кредитні кошти, а саме, придбало інвестиційні сертифікати, замість сої, від реалізації якої отримало б дохід.

При цьому дійшовши вказаних висновків контролюючий орган в акті перевірки встановив, що ТОВ "АПК" Дом-Агро уклало кредитний договір про надання кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії (траншевої) від 25.10.2016 р. №2510/16 з ПАТ АБ "Укргазбанк" (код 23697280). Відповідно до умов договору Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом 100 000 000 грн. Цільове використання (мета) кредиту на поповнення обігових коштів, а саме - закупівля сільськогосподарської продукції (насіння сої), а також оплата супутніх послуг з транспортування продукції, доробки, сушіння, очистки до базисних показників, переробки, переміщення. Грошові кошти будуть перераховані ПАТ АБ "Укргазбанк" на підставі отриманих окремих заявок від Позичальника на рахунок підприємства НОМЕР_2.980. При цьому, 07.03.2017 року ТОВ "АПК" Дом - Агро" отримано транш в розмірі 70 202 000,00 грн., та згідно платіжного доручення № 526 від 07.03.2017 року здійснило перерахування грошових коштів за сою ДП ВАТ "Івано-Франковський М`ясокомбінат" "Івано - Франковські ковбаси" (код 32605718) на загальну суму 40 201 634,55 грн., Також, 09.03.2017 р. згідно платіжного доручення № 529 підприємство здійснило перерахування грошових коштів за сою ТОВ "Югсільгоспекспорт" (код 25031059) на загальну суму 30 000 000 грн. В свою чергу, ТОВ "Югсільгоспекспорт" відповідно до платіжного доручення" від 09.03.2017 №31 здійснює повернення грошових коштів на загальну суму 30 000 000 грн. на рахунок НОМЕР_1 ТОВ "АПК" Дом - Агро" відкритий у КФ АТ "Місто Банк". Відповідно до платіжного доручення від 13.03.2017 № 2927 ТОВ "АПК" Дом - Агро" перераховує грошові кошти за купівлю цінних паперів ТОВ "Фінексперт" (код 33103327) згідно договору купівлі - продажу ЦП від 10.03.2017 № 4БВ/01 на загальну суму 30 000 000 грн. які отримані ТОВ "АПК "Дом -Агро" від ПАТ АБ "Укргазбанк" на закупівлю сої, згідно кредитного договору (т. 1 а.с. 185-191). 

З огляду на вказані обставини контролюючий орган, не визнаючи відсотки за кредитним договором в якості витрат, що зменшують об`єкт оподаткування податком на прибуток, виходив з того, що підприємство не за цільовим призначенням використано кредитні кошти.

Однак суди попередніх інстанцій, враховуючи вимоги пп. 14.1.231, 14.136 статті 14 ПК України, якими передбачено принципи розумної економічної мети та загалом підприємництва як діяльності, спрямованої на отримання доходу, встановили, що податковим органом ні в акті перевірки, ні в ході розгляду справи не доведено будь-якими доказами, що ТОВ "АПК "Дом -Агро" при укладанні угоди на придбання інвестиційних сертифікатів мало намір на ухилення від оподаткування, або підприємство отримало б дохід від реалізації сої, якщо б використало кредитні кошти за їх призначенням.

До того ж, за висновками судів попередніх інстанцій, регулювання фінансових витрат та їх розподіл між витратами періоду та вартістю кваліфікаційного активу проводиться на підставі Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 31 "Фінансові витрати", затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 28.04.06р. №415 (далі - П(С)БО 31), а тому отримання позивачем кредиту для поповнення обігових коштів не підпадає під створення кваліфікаційного активу та спростовує висновки контролюючого органу про завищення позивачем у І кварталі 2017 р. витрат на суму відсотків за кредитом, використаним не за призначенням, що за висновками судів свідчить про протиправність прийняття податкового повідомлення-рішення № 0003151422 від 09.11.2017 р. в частині неправомірного зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 360 525,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення № 0002311422 від 09.08.2017 р., судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для його прийняття за актом перевірки слугував висновок контролюючого органу, що в порушення п.198.5 ст.198 ПК України ТОВ "АПК" Дом -Агро" віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 887 грн., відповідно до податкових накладних від 14.04.2016 р. № 35 сума ПДВ - 186,67 грн.; від 24.06.2016 р. № 64 сума ПДВ - 100 грн., від 18.10.2016 р. № 42 сума ПДВ - 400 грн., від 06.03.2017 р. № 12 сума ПДВ - 200 грн., які входять до складу вартості послуг з проживання в готелі ТОВ "Прим`ер" (код 35453302) директора та юриста ТОВ "АПК "Дом -Агро", як такі, що не доведено їх використання в господарській діяльності підприємства.
При цьому як зазначено судами попередніх інстанцій, представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції заперечив проти вказаного висновку податкового органу, зазначивши, що директор та юрист ТОВ "АПК "ДОМ - АГРО" зареєстровані та проживають у м. Києві, тому за виробничою необхідністю та для вирішення питань діяльності підприємства вони приїжджають на підприємство, яке зобов`язано забезпечити їх житлом для виконання службових обов`язків за місцем розташування підприємства, та відшкодувати витрати на проїзд і проживання цих працівників, що власне документально підтверджено позивачем.

Отже, надаючи оцінку вказаним порушенням суди попередніх інстанцій, проаналізувавши вимоги пункту 198.5. статті 198 ПК України встановили, що податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України нараховуються платником податку у випадку, якщо придбані/споруджені товари/послуги, необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або в операціях, що не є господарською діяльністю такого платника податку.

До того ж, згідно із пунктом 1.2. розділу І Методичних рекомендацій щодо облікової політики підприємства, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 27.06.2013 № 635 (далі - Наказ № 635), підприємство самостійно на основі національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, а також зміни до неї.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ "АПК " ДОМ - АГРО", затвердженого наказом № 1-п від 15.07.2013 р., з урахуванням додатку до нього, затвердженого наказом № 1-ОП від 10.01.2015 р., передбачено, що підприємство відшкодовує витрати на проїзд, харчування та проживання співробітникам підприємства, постійним місцем проживання яких є місто, відмінне від місця розташування підприємства.

Також в ході судового розгляду судами попередніх інстанцій з матеріалів справи встановлено, що наказом директора ТОВ "АПК " ДОМ - АГРО" б\н від 21.01.2015 р. " Про місцезнаходження офісу у м. Києв " вирішено вважати адресою офісу ТОВ "АПК " ДОМ - АГРО" м Київ, вул. Івана Мазепи, 12-Б. Місцезнаходженням юридичної особи залишити адресу виробничих потужностей у м. Каховка, Херсонської області, по вулю Леніна, буд. 124-Б (т. 2 а.с. 94).

Крім цього, судами попередніх інстанцій зі світлокопій відповідних сторінок паспорта директора підприємства Медвідя О.В., встановлено, що його місце проживання зареєстровано у Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка Київської області, а відповідно до світлокопій відповідних сторінок юриста підприємства Безносенко А.Л., її місце проживання зареєстровано в Києво - Святошинському районі м. Вишневе Київської області (т. 2 а.с. 96-97, 98).

Отже оцінивши вищенаведене в сукупності суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ТОВ «АПК» ДОМ - АГРО» взяло на себе обов`язок забезпечити проживання та компенсувати вищенаведеним особам вартість їх проживання відповідно до облікової політики підприємства і понесло документально підтверджені витрати, які за висновками судів пов`язані з його господарською діяльністю.

Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № 0001511305 від 09.08.2017 р., яким позивачеві визначено до сплати податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 159 255,35 грн., судами попередніх інстанцій встановлено, що на визначення спірної суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб вплинуло декілька порушень, а саме, за висновком податкового органу порушено підпункт "е" пп. 164.2.17 п.164.2.17, 164.2.11. та пп. 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 ПК України, п. 164.3 ст. 164 ПК України, внаслідок не оподаткування позивачем ПДФО: 1) сум надмірно витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження (підзвіт) і не відзвітованих згідно вимог діючого законодавства; 2) не оподатковано ПДФО вартість безкоштовно переданих у власність працівникам підприємства алкогольних напоїв, отриманих працівниками підприємства ТОВ «АПК «ДОМ - АГРО», як додаткове благо у вигляді отриманого ними безкоштовно коньяку та марочних вин відповідно до акту списання товарів; 3) не оподатковано додаткове благо у вигляді отриманих послуг проживання у готелях у межах зареєстрованої юридичної адреси підприємства, відшкодування витрат на проїзд від місця реєстрації (м. Київ) до міста основної роботи на підприємстві та відшкодування добових за період перебування вказаних працівників підприємства у межах зареєстрованої юридичної адреси підприємства ТОВ "АПК "ДОМ - АГРО"; 4) не нараховано податок з доходів, отриманих працівниками підприємства у вигляді оплати послуг таксі за рахунок підприємства ТОВ "АПК "ДОМ - АГРО", за умовами відсутності первинних документів, які підтверджують використання таксі у виробничих потребах.

Однак суди попередніх інстанцій відхилили такі доводи відповідача посилаючись на те, що при розгляді питання щодо правомірності застосування до позивача суми штрафних санкцій за порушення підприємством вимог п. 2.11. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від15.12.2004 (надалі Положення № 637), з тих самих підстав, які стали підставою для нарахування ПДФО, тобто є суміжними між собою (стосовно сум надмірно витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження (підзвіт) і не відзвітованих згідно вимог діючого законодавства; проживання у готелях), була надана правова оцінка шляхом визнання таких висновків неправомірними.

Проте надаючи оцінку правомірності зафіксованого актом перевірки висновку контролюючого органу про нарахування ПДФО в частині того, що згідно актів списання товарів, підприємство передало у власність працівникам спиртні напої, а останні їх отримали та розпорядились на власний розсуд, суди попередніх інстанцій з акта перевірки встановили наступне. 

Так, за актом списання товарів № 86 від 31.12.2015 року підприємство безкоштовно передало у власність заступнику директора Шабаєву М.А. спиртних напоїв на суму 5 597 грн., зокрема, коньяк " Courvoisier VSOP" 0,700 подарункова коробка у кількості 1 шт. на суму 1 689,99 грн., коньяк " VS Louis Royer," 0,700 подарункова коробка у кількості 1 штука на суму 749 грн., вино виноградне ігристе витримане напівсолодке біле Класік, Shabo 0,75л. у кількості 6 штук на суму 654,01 грн., коньяк України ординарний "П`ять зірочок "Жатон" у пл. 0,5 л. у кількості 26 штук на суму 2444,0 грн., вино ординарне ТМ "Асканія" столове напівсолодке біле "Шардоне" у пл. 0,75 л у кількості 2 штуки на суму 60 грн.; - за актом списання товарів № 210 від 31.12.2016 року підприємство безкоштовно передало у власність заступнику директора Ізбашу Івану Павловичу спиртних напоїв на суму 5689,0 грн., зокрема, коньяк України марочний гр. КС "Херсон" у пл 0,7 л. у кількості 1 шт. на суму 799,92грн., коньяк України марочний гр. КС "Асканія" у пл 0,7 л. у кількості 4 штуки на суму 2414,0 грн., коньяк України марочний гр. ККВЯ "Георгіївський кавалер" у пл. 0,5 л. у тубусі у кількості 1 штука на суму 185,5 грн., коньяк України ординарний "Чотири зірочки" у пл. 0,5 л.у кількості 25 штук на суму 2 289,58 грн (т. 1 а.с. 200, 201).

Отже вищенаведені обставини в сукупності призвели до висновку відповідача про те, що заступник директора Шабаєв М.А. , заступник директора Ізбаш І.П. отримали додаткове благо у вигляді отриманого ними безкоштовно коньяку та марочних вин відповідно до актів списання товарів.
Однак суди попередніх інстанцій визнали безпідставними такі висновки контролюючого органу керуючись наступним. 

Так, за змістом пп. "є" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий ним як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку. 

Додаткове благо - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). ( п. 14.1.47 ст. 47 ПК України).

Згідно із пп. 14.1.13. п. 14.1 ст.14 ПК України до безоплатно наданих товарів, робіт, послуг відносяться: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Відповідно до пункту 1.2. розділу І Методичних рекомендацій щодо облікової політики підприємства, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 27.06.2013 № 635 (далі - Наказ № 635), підприємство самостійно на основі національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, а також зміни до неї.

Облікова політика підприємства - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності (ст. 1 Закону України від 16.07.99 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до розділу 11 Запаси Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку ТОВ "АПК " ДОМ - АГРО", затверджену наказом № 1-п від 15.07.2013 р., запаси, які не приносять підприємству економічних вигод в майбутньому визнавати неліквідними та списувати в бух обліку.

Отже суди попередніх інстанцій відхилили посилання відповідача на акти списання товарів, які були підписані головою комісії в особі заступника директора Шабаєвим М.А., та відповідно головою комісії в особі заступника директора Ізбаш І.П., як доказ отримання вказаними особами безоплатно наданих товарів, оскільки такі порушення не узгоджується з вищевказаними приписами ПК України, зокрема, вказана норма за висновками судів повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст. 14, п. 163.1 ст.163, п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України, і не може їм суперечити.

Щодо зафіксованого актом перевірки порушення позивачем в частині не підтверджених транспортних послуг, судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.11.2013 р. між ТОВ "АПК "ДОМ - АГРО" (замовник) та ФОП ОСОБА_8 (виконавець) укладено договір № 01/11-2013 про надання транспортних послуг, предметом якого було надання транспортних послуг по перевезенню співробітників замовника, пов`язані зі службовими поїздками, а також вантажному перевезенню дрібних речей легковим автотранспортом.

Так, згідно з актами на виконання робіт, перелік яких наведено в описовій частині акту перевірки, встановлено, що протягом перевіреного періоду ФОП ОСОБА_8 були надані послуги по вказаному договору, а ТОВ "АПК "ДОМ - АГРО" здійснена оплата, у зв`язку з чим послуги вважаються виконаними, вказаний факт відповідачем не заперечується та підтверджується актом перевірки; проте надані позивачем до матеріалів справи акти виконаних робіт не дають можливості провести персоніфікацію споживачів вказаних послуг, тобто не містить посилань на конкретних осіб - одержувачів додаткових благ, або інших даних, що свідчили б про наявність об`єкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб та вказували б на обов`язок позивача нараховувати, утримувати та сплачувати податок до бюджету від імені та за рахунок конкретних платників податку.

Однак, як встановлено судами попередніх інстанцій під час проведення перевірки, розрахунки у грошовій формі здійснювались між сторонами за договором про надання транспортних послуг, тобто між ФОП ОСОБА_8 та ТОВ "АПК "ДОМ - АГРО", тобто виплата доходу не здійснювалась на користь фізичної особи - платника податку, тобто не є додатковим благом і витрати на послуги таксі підтверджені належним чином оформленими первинними документами, форма та зміст яких не суперечать Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що в сукупності за висновком судів попередніх інстанцій доводить протиправність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0001511305 від 09.08.2017 року.

Отже, враховуючи те, що порядок утримання військового збору повністю ідентичний із порядком оподаткування податком на доходи фізичних осіб, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 0001521305 від 09.08.2017 р., яким позивачеві визначено до сплати суму грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 12 557,02 грн., у т.ч. за основним платежем в сумі 6 320,37 грн., за штрафними санкціями в сумі 4 657,35 грн., пеня в сумі 1 579,30 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем в касаційній скарзі лише дублюються висновки акта перевірки в контексті зафіксованих перевіркою порушень, без врахування при цьому вищенаведених висновків судів попередніх інстанцій в розрізі неправомірності прийняття податкових повідомлень-рішень (які визнані протиправними та скасовані за результатами розгляду справи), а лише містять посилання на необхідність переоцінки доказів у справі, або їх додаткової оцінки судом касаційної інстанції, що у відповідності до вимог статті 341 КАС України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. 

Так, згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Касаційний перегляд справи здійснено в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 №460-ІХ (відповідно до пункту 2 розділу ІІ цього Закону), та в межах доводів та вимог касаційної скарги відповідно до частини першої статті 341 КАС України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі № 821/1651/17, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Судді	І.А. Васильєва В.П. Юрченко   В.В. Хохуляк