КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2026 року Київ справа №320/6153/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві
про скасування податкового повідомлення рішення, 

В С Т А Н О В И В:
Рух справи
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
1. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення, що прийнято Головним управлінням ДПС у місті Києві від 09.10.2024 року № 114013240114.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що фактично не допустив прострочення сплати податкових зобов`язань на один календарний день, як це зазначено контролюючим органом. Декларація була подана 29.11.2022 через Електронний кабінет платника податків, тобто в останній день встановленого законом строку, а сплата податку на доходи фізичних осіб та військового збору була здійснена вже наступного ранку - 30.11.2022 о 09:28 та 09:54 відповідно. Таким чином, між закінченням граничного строку та фактичною оплатою минуло менше десяти годин, що об`єктивно не становить одного календарного дня. Висновок податкового органу про «порушення в 1 день» не відповідає фактичним обставинам справи. Також, позивач зазначає, що несвоєчасна сплата була зумовлена не недобросовісною поведінкою позивача, а об`єктивними обставинами, які не залежали від її волі. Наприкінці листопада 2022 року Україна перебувала в умовах масованих ракетних атак на енергетичну інфраструктуру, що спричинило тривалі аварійні відключення електроенергії та перебої в роботі електронних сервісів і банківських систем. Саме з цих причин 29.11.2022 здійснити оплату через Електронний кабінет платника податків не було технічно можливо, а після відновлення такої можливості податкові зобов`язання були сплачені - вранці наступного дня. На думку позивача, наведені обставини свідчать про повну відсутність умислу чи будь-якого наміру ухилятися від виконання податкового обов`язку, а навпаки, дії позивача підтверджують прагнення своєчасно виконати вимоги податкового законодавства: декларація була подана у межах установленого строку, а податки сплачені одразу після появи технічної можливості. Відповідно до пункту 109.1 Податкового кодексу України податкове правопорушення передбачає наявність вини платника податків, тоді як контролюючий орган не навів жодних доказів існування умислу або недобросовісної поведінки позивача.Крім того, застосування штрафу у розмірі 5 % від суми податкового зобов`язання, що становить 28 958,36 грн, за затримку, яка фактично склала менше десяти годин і була спричинена надзвичайними обставинами воєнного стану, є очевидно непропорційним та суперечить принципам розумності, справедливості й належного урядування. Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на відповідача покладається обов`язок довести правомірність прийнятого рішення, однак ДПС не довела ані наявності вини позивача, ані відсутності об`єктивних перешкод для своєчасної сплати податків. За таких обставин, на думку позивача, спірне податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятим без належного дослідження всіх фактичних обставин справи та таким, що підлягає скасуванню.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 17.02.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову та вважає податкове повідомлення-рішення правомірним, оскільки факт несвоєчасної сплати податкових зобов`язань підтверджується даними інформаційних систем ДПС. На думку контролюючого органу, позивач самостійно визначила у податковій декларації за 2021 рік суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, при цьому граничним строком їх сплати було 29.11.2022. Оскільки фактична сплата зазначених сум відбулася лише 30.11.2022, відповідач вважає, що позивач допустила порушення строку сплати узгодженого податкового зобов`язання, що є достатньою підставою для застосування штрафних санкцій.
Крім того, відповідач наголошує, що Податковий кодекс України покладає на платника податків обов`язок своєчасно та у повному обсязі сплачувати податкові зобов`язання, а виконанням такого обов`язку визнається виключно сплата податку у строки, визначені законодавством. На переконання відповідача, незалежно від тривалості прострочення будь-яка сплата після закінчення встановленого строку є несвоєчасною та тягне застосування фінансової відповідальності. Заперечуючи доводи позивача щодо впливу воєнного стану та масових відключень електроенергії на можливість своєчасної сплати податків, відповідач зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок, затверджений наказом Міністерства фінансів України №225, який визначав механізм підтвердження неможливості виконання платником податків своїх податкових обов`язків. За твердженням відповідача, позивач не зверталася до контролюючого органу із заявою та документами, які б підтверджували неможливість своєчасного виконання податкового обов`язку відповідно до вимог зазначеного Порядку. У зв`язку з цим ДПС вважає, що позивач вважалася такою, яка мала можливість своєчасно виконати свої податкові обов`язки. Також відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру та самі по собі не звільняють особу від відповідальності. Особа, яка посилається на такі обставини, повинна довести не лише факт їх існування, а й те, що саме вони унеможливили виконання конкретного зобов`язання у встановлений строк. На думку відповідача, позивач не надала належних доказів того, що обставини воєнного стану та перебої в електропостачанні об`єктивно унеможливили своєчасну сплату податкових зобов`язань. З огляду на викладене відповідач вважає, що камеральна перевірка була проведена у межах повноважень та відповідно до вимог Податкового кодексу України, а податкове повідомлення-рішення від 09.10.2024 №114013240114 є правомірним і не підлягає скасуванню.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) є платником податків, зборів (обов`язкових платежів).
29.11.2022 позивачем подана податкова декларація про майновий стан і доходи за звітний (податковий) період 2021 рік.
30.11.2022 позивачем проведено оплату за визначене податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військовий збір.
ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. За результатами перевірки складено акт від 20.08.2024 № 97652/Ж5/26-15-24-01-14-12.
23.09.2024 позивачем подано заперечення на акт камеральної перевірки № 97652/Ж5/26-15-24-01-14-12 від 20.08.2024.
На підставі висновків акту перевірки, відповідно до ст. 58 ПК України, ГУ ДПС у м. Києві сформовано та вручено ППР форма «Ш» від 09.10.2024 № 114013240114 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 28 958,36 грн (5% суми погашеного боргу).
21.10.2024 ОСОБА_1 , подано скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 09.10.2024 № 114013240114 про визначення штрафної санкції за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги № 38295/6/9900-0601-0306 від 20.12.2024, скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.
Статтею 19-1 ПК України визначено, функції контролюючих органів, зокрема, передбачено, що контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених ПК України (пп.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).
Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст.62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зокрема, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.
Тобто, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п.75.1 ст.75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником податків вимог податкового законодавства виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках), одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення (наказу керівника податкового органу на проведення перевірки, направлення на перевірку), згоди платника, а також його присутності для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.
Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.
Правовий аналіз викладеного дає підстави для висновку, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється системний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків виключно на підставі даних, які знаходяться в розпорядженні податкового органу.
Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 22.05.2018 у справі №826/5165/17, від 21.06.2018 у справі №813/448/17, від 10.11.2021 у справі №200/697/20-а.
Так, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2 статті 76 ПК України).
Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, п.16.1 статті 16 ПК України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.
Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Тобто, позивач несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання свого податкового обов`язку.
Згідно з п. 51.1 ст. 51 платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску (крім фізичних осіб - підприємців та/або осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, як податкових агентів та платників єдиного внеску) зобов`язані подавати до контролюючих органів у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до п. 111.1 ст. 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються, зокрема, такий вид юридичної відповідальності як фінансова. Відповідно до пп. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до ПК України за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій (п. 300.1 ст. 300 ПК України).
Відповідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підпунктами 179.1, 179.7 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Згідно із пунктом 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
При цьому, згідно з пунктом 40 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України штрафні санкції та пеня, передбачені ПК України, за порушення строків, установлених ПК України для самостійної сплати податкових зобов`язань з ПДВ, не застосовуються за умови наявності у такі строки коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування (далі - СЕА) ПДВ у сумах, достатніх для сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ до бюджету або на спеціальні рахунки платників сільськогосподарських підприємств, що обрали спеціальний режим відповідно до статті 209 ПК України.
Статтею 124 ПК України встановлено, зокрема, наступне:
- у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу (п. 124.1 ст. 124 Кодексу);
- діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (п. 124.2 ст. 124 Кодексу);
- діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (п. 124.3 ст. 124 Кодексу).
У відповідності до п. 1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану" від 03.03.2022 року №2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022 року (далі - Закон № 2118-IX).
Законом №2118-IX підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Зокрема, підпунктами 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Законом № 2142-IX від 24.03.2022 року внесено зміни у підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме слова "трьох місяців" замінено словами "шести місяців".
У подальшому Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 року № 2260-IX (далі - Закон № 2260-IX).
У зв`язку із набранням чинності 27.05.2022 Закону № 2260-IX підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:
"У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:
строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року).
Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 року №225 затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження (далі - Порядок 225).
Згідно з пунктом 1 Розділу II Порядку №225 до платників податків/податкових агентів, які не можуть виконувати податкові обов`язки, передбачені Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються правила для підтвердження можливості чи неможливості виконання платником такого обов`язку, передбачені цим Порядком.
Підставами неможливості виконання платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) є:
1) втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів, комп`ютерного та іншого обладнання внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації;
2) неможливість використати чи вивезти документи, комп`ютерне та інше обладнання внаслідок ведення бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації;
3) використання чи вивезення документів, комп`ютерного або іншого обладнання, пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я посадової особи платника податків або неможливе у зв`язку з встановленням уповноваженими органами державної влади відповідно до закону в умовах воєнного стану заборон та/або обмежень;
4) можливість витоку інформації щодо обсягів та місць зберігання пального або спирту етилового та їх знищення надалі внаслідок складання та реєстрації акцизних накладних, та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо (виключно в частині виконання визначених цим абзацом обов`язків);
5) відсутність у платника податків інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, збори, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову та фінансову звітність, відсутність можливості у власника призначити таких посадових осіб за умови відсутності у такого платника податків об`єктів оподаткування, або показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу, може бути пов`язана з такими обставинами:
посадова особа є одночасно одним із власників юридичної особи за умови, що відсутність такого співвласника (акціонера, учасника, засновника) унеможливлює прийняття рішення про призначення на постійній або тимчасовій основі іншої посадової особи;
юридична особа заснована на власності окремої фізичної особи, яка одночасно є єдиною посадовою особою такої юридичної особи.
6) перебування (податкова адреса платника податків та/або фактичне знаходження/ знаходження виробничих потужностей тощо) на території населеного пункту, у якому ведуться воєнні (бойові) дії, який (які) знаходиться в оточенні (блокуванні) або тимчасово окупований збройними формуваннями Російської Федерації;
7) інші обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), підтверджені документально.
Пунктом 3 розділу II вказаного Порядку у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості, в якій повинен зазначити інформацію про податкові періоди, за які неможливо виконувати податкові обов`язки, або інформацію щодо обставин, пов`язаних з проведенням воєнних (бойових) дій, терористичними актами, диверсіями або іншими обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), спричиненими військовою агресією російської федерації, тимчасовою окупацією збройними формуваннями російської федерації.
Заява має містити;
повне найменування платника податків згідно з реєстраційними документами або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) платника податків;
код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
податкову адресу платника податків;
найменування контролюючого органу, до якого подається заява;
дату подання заяви;
чітке та стисле обґрунтування підстав для підтвердження неможливості виконання платником податків податкових обов`язків з посиланням на документальне підтвердження викладених фактів;
вичерпний перелік додатків із зазначенням кількості сторінок кожного документа, їх повної назви та реквізитів (дата, номер, найменування органу, що видав документ);
які саме податкові обов`язки не мав/не має можливості виконати платник податків;
інформацію про податкові періоди, за які неможливо виконувати податкові обов`язки, або інформацію щодо обставин, пов`язаних з проведенням воєнних (бойових) дій, терористичними актами, диверсіями або іншими обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), спричиненими військовою агресією Російської Федерації, тимчасовою окупацією збройними формуваннями Російської Федерації;
підписи платника податку - фізичної особи або посадових осіб платника податку, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Пунктом цього ж Розділу визначено, що до платників податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких після дати набрання чинності цим Порядком з`явилася можливість подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків, застосовуються такі правила.
У разі відсутності у платника податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, можливості подати таку заяву та відповідні документи (копії документів), інформацію у строки, визначені пунктом З цього розділу, платник податків подає заяву та відповідні документи (копії документів), інформацію одночасно з набуттям можливості виконання одного із податкових обов`язків (реєстрації податкової накладної, подання звітності, сплати невиконаного податкового зобов`язання тощо) таким платником податку, передбачених Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючий орган, але не пізніше 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платника податків.
За наявності інших документів, інформації, що підтверджують неможливість своєчасно виконати свій податковий обов`язок, платники податків - юридичні особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, надають такі документи (копії документів).
Платники податків, які не подали у строки, встановлені пунктами 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.
Платники податків зобов`язані зберігати протягом строку давності, встановленого Кодексом, оригінали відповідних документів, що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку.
На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`явити оригінали документів, що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи (пункт 7 розділу II Порядку №225).
У разі прийняття контролюючим органом рішення про неможливість своєчасного виконання платником податків податкового обов`язку, визначеного цим Порядком, до такого платника податків не застосовується відповідальність, передбачена Кодексом або іншим законодавством, контроль за яким покладено на контролюючі органи, за його невиконання/ несвоєчасне виконання (пункт 2 розділу III Порядку).
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
З аналізу наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що контролюючі органи наділені повноваженнями проводити камеральні перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань та у разі встановлення порушення застосовувати до платника податків фінансові санкції. 
При цьому факт проведення камеральної перевірки та порядок оформлення її результатів у цій справі сторонами не оспорюється. Спір між сторонами стосується виключно правомірності застосування штрафних санкцій за конкретних обставин справи.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 300.1 статті 300 та статті 36 Податкового кодексу України платник єдиного податку зобов`язаний своєчасно обчислювати, декларувати та сплачувати податкові зобов`язання, а також несе персональну відповідальність за правильність їх обчислення, повноту і своєчасність сплати та подання податкової звітності.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач подала податкову декларацію 29.11.2022, а податкові зобов`язання були сплачені 30.11.2022 о 09:28 та 09:54 відповідно.
Аналіз наведених норм свідчить, що Податковий кодекс України покладає на платника податків обов`язок самостійно обчислити, задекларувати та сплатити визначене ним податкове зобов`язання у встановлені законом строки. Так, відповідно до підпунктів 179.1, 179.7 статті 179 ПК України фізична особа зобов`язана подати річну декларацію про майновий стан і доходи та самостійно сплатити визначену в ній суму податкового зобов`язання до 1 серпня року, що настає за звітним. При цьому пункт 57.1 статті 57 ПК України встановлює загальне правило, за яким платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у податковій декларації, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку її подання, якщо інше не передбачено Кодексом.
Водночас із набранням чинності Законом України № 2260-ІХ, відповідно до вимог підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, зокрема, щодо строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року).
Під час розгляду справи про обставини звернення позивача до контролюючого органу із заявою про неможливість виконання податкових обов`язків у спірний період не зазначала жодна зі сторін. Обставини прийняття ГУ ДПС рішення про неможливість виконання податкових обов`язків відсутні, відповідно, позивач вважається таким, що мав можливість своєчасно виконувати свої податкові обов`язки.
Відтак, позивач звільнений від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, зокрема, щодо сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 31 грудня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору.
Суд також бере до уваги, що відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення. У даному випадку відповідач обмежився виключно посиланням на формальний факт здійснення платежу після подання податкової декларації, не врахувавши спеціальні положення Податкового кодексу України, які діяли у спірний період.
Отже, оскільки позивач задекларувала податкові зобов`язання 29.11.2022 та сплатила їх 30.11.2022, тобто до 31.12.2022, наявні умови, визначені підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору. За таких обставин застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій суперечить спеціальним положенням Податкового кодексу України, які діяли на момент винесення оскаржуван, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
З огляду на наведене, суд дійшов переконання, що позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, отже останньому підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
1. Адміністративний позов – задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 114013240114 від 09.10.2024 Головного управління ДПС у місті Києві.
3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; код ЄДРПОУ: 44116011).
5. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сас Є.В.