Справа № 946/2655/26 
Провадження № 3/946/764/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 травня 2026 року          м. Ізмаїл
Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши адміністративні матеріалами, які надійшли з Відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – 

встановив:

14.04.2026 року до суду надійшов з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №625092 від 27.03.2026, складений відносно ОСОБА_1 , згідно якого 26.03.2026 о 22:33 год. по вул. Вишнева, №24 в м. Ізмаїл Одеської області, ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає ситуації. Порушення мовлення, від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом шляхом водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
22.04.2026 ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення по справі та клопотання про закриття провадження у справі, в яких зазначив, що вважає, що провадження відносно нього підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що протокол складено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, а також з відвертим ігноруванням моїх конституційних прав. Вважає, що основною метою зупинки його транспортного засобу було примусове доставлення його до ТЦК та СП, оскільки він нібито вчинив правопорушення за ст. 210 КУпАП («Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку»). Поліцейські одразу почали вчиняти дії, направлені виключно на його затримання. Всі їх дії свідчать про те, що єдиним їх наміром було те, щоб він вийшов з автомобіля і його було затримано. Він повідомив їм, що такі дії є незаконними та будуть оскаржені в суді. Крім того, долучені відеозаписи з нагрудних камер (бодікамер) поліцейських, є доказом того, що відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не було, а дії працівників поліції мали упереджений, каральний характер та були спрямовані на штучне створення (фабрикацію) доказів його вини через відмову підкоритися незаконним вимогам щодо доставлення до ТЦК та СП. Таким чином. вважає, що відсутня об`єктивна сторона правопорушення: згода на проходження огляду була надана. Як чітко вбачається з відеозаписів нагрудних камер, він жодного разу не відмовився від пропозиції пройти огляд. Навпаки, на неодноразові запитання поліцейських він надавав ствердні та недвозначні відповіді щодо своєї готовності пройти тест: - о 23:20 він неодноразово заявляв: «так, згідні, на основании чего?», «я готовий», «я не відмовляюсь»; - о 23:45 на пряме запитання поліцейського «Чи проходите огляд на стан сп`яніння чи ні?» він відповів: «Проходжу». Незважаючи на його згоду, поліцейський висунув безальтернативну вимогу: «виходьте з транспортного засобу проводити огляд за допомогою газоаналізатора Драгер на місці...». Проте, стаття 266 КУпАП, Порядок №110 (постанова КМУ від 17.12.2008), Інструкція № 1452/735 (наказ МВС та МОЗ від 09.11.2015) не містять імперативної норми, яка б зобов`язувала водія обов`язково покидати салон транспортного засобу для продування газоаналізатора «Драгер». Прилад є портативним, і процедура огляду на місці зупинки цілком законно та технічно може бути проведена через відчинене вікно автомобіля, що с загальноприйнятою практикою. Його відмова вийти з автомобіля була зумовлена цілком обґрунтованими побоюваннями щодо подальшого незаконного затримання та примусового доставлення до ТЦК та СП, про що свідчили попередні дії поліції. Однак, відмова виконати вимогу поліцейського «вийти з авто» у жодному разі не є тотожною відмові від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в розумінні ст. 130 КУпАП. Вважає, що працівники поліції свідомо підмінили ці поняття, штучно прирівнявши небажання покидати безпечне середовище салону автомобіля до відмови від продування приладу. Крім того, він намагався ініціювати проходження огляду в умовах медичного закладу та запитав у поліцейського «Ми можемо якось...». Спочатку поліцейський начебто підтвердив цю передбачену законом альтернативу: «...якщо не бажаєте на місці за допомогою газоаналізатора то проїдемо до медзакладу», на що він ствердно відповів: «я вас зрозумів». Однак одразу після цього працівник поліції, порушуючи встановлений порядок, не надав йому направлення на огляд у заклад охорони здоров`я, не запропонував прослідувати до такого закладу, а натомість знову висунув вимогу: «виходьте з транспортного засобу», а згодом - склав протокол за відмову.
ОСОБА_1  у судове засідання не з`явився, проте у письмових поясненнях просить розглянути справу без його участі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, дослідивши відеозаписи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Для виявлення правопорушення транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, тобто, до зупинки транспортний засіб має знаходитися в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли транспортний засіб рухається. Саме по собі знаходження особи у транспортному засобі навіть і за кермом у стані сп`яніння не має наслідком склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, так як така особа не керує транспортним засобом.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.
Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п.10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерства Охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція), результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другій залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
Згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, з долученого до протоколу відео вбачається, що фактично після слів особи, що вона буде проходити огляд, їй не надано приладу Драгер, а запропоновано вийти з автомобіля, хоча законом не встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки проводиться лише поза межами автомобіля, на вулиці.
Тобто, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Якщо, поліцейські вважали, що особа відмовилась від огляду, то вони повинні були запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Однак це зроблено не було.
Також, з відео вбачається що дії поліцейських спрямовані більш на те, щоб водій вийшов з автомобіля. 
Крім того, з долучених відеозаписів вбачається, що відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння не було, а дії працівників поліції мали упереджене ставлення.
Поліцейські по телефону викликали інших осіб, та під`їхав тонований мікроавтобус, що підтверджує вказані в поясненнях твердження та побоювання. З відео вбачається, що о 22:50 поліцейський по телефону повідомив, що оформлюється стаття 130, хоча мови з водієм щодо ознак стану на алкогольне сп`яніння, та пропозиції пройти огляд, ще не було. Отже наміри складати протокол за ст.130 КУпАП у поліцейського були навіть до моменту повідомлення притягуваному про наявність ознак алкогольного сп`яніння, та до пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння. Вказане додатково підтверджує викладені у поясненнях обставини та може свідчити про упереджене ставлення працівників поліції.
Притягуваному вперше запропонували пройти огляд о 23:20 год. притягуваний сказав, що не відмовляється, на що йому відповіли, щоб вийшов з автомобіля для огляду. Дій, направлених на огляд поліцейським не було вчинено.
Стаття 266 КУпАП, Порядок № 110 (постанова КМУ від 17.12.2008), Інструкція №1452/735 (наказ МВС та МОЗ від 09.11.2015) не містять імперативної норми, яка б зобов`язувала водія обов`язково покидати салон транспортного засобу для продування газоаналізатора «Драгер». Прилад є портативним, і процедура огляду на місці зупинки цілком законно та технічно може бути проведена через відчинене вікно автомобіля.
Таким чином, суд вважає, що відмова ОСОБА_1 виконати вимогу поліцейського «вийти з авто» не може вважатися відмовою проходження передбаченого азконом огляду на стан сп`яніння в розумінні ст. 130 КУпАП.
Для встановлення "обґрунтованості висунутого обвинувачення" у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".
Отже, належних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, поліцейськими суду не надано.
Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Враховуючи вимоги ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Виходячи з аналізу вказаних вище джерел права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення. передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення. передбаченого ст.286-1 КК України, вбачається, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна вважати «кримінальним».
Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є обґрунтованим застосування в даному випадку положень ч.3 ст.62 Конституції України, відповідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
За таких умов, суд вважає, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння, є безпідставними та не підтверджуються належними доказами, які були надані суду.
З урахуванням чого суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, з урахуванням приписів ст. 62 Конституції України, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, отже провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 130, 247, 283 – 285 КУпАП, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 

Суддя:        А.С. Адамов