ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/3876/26 пров. № А/857/25788/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді	Хобор Р. Б.,	
суддів:	Бруновської Н. В., Довгої О. І., 	
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року, що ухвалила суддя Братичак У.В., у місті Львові, у справі № 380/3876/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, - 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 134450017298 від 11.09.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% (вісімдесяти восьми відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 квітня 2025 року № 37, виданій Восьмим апеляційним адміністративним судом, починаючи з 19 січня 2024 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% (вісімдесяти восьми відсотків) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 квітня 2025 року № 37, виданій Восьмим апеляційним адміністративним судом, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 січня 2024 р., без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 № 821 та затвердженого нею Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень..
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 134450017298 від 11.09.2025 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року № 37.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року № 37, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.01.2024, без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 № 821 та затвердженого нею Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має обов`язок здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач 2, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач 2 зазначає те, що повідомлення від Пенсійного фонду України про наявність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів місцевих та апеляційних судів та необхідність підготовки списків з числа зазначених осіб, щомісячне довічне грошове утримання яких підлягає перерахунку, не надходило, а отже у Головного управління відсутні підстави для проведення Позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Вважає, що суд першої інстанції при винесенні рішення у поточній справі втрутився в дискреційні повноваження Пенсійного фонду України, не дотримався принципу законності та обґрунтованості судового рішення, що свідчить про порушення норм процесуального права, а тому прийняте ним рішення підлягає скасуванню.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що Вища рада правосуддя 11.01.2024 прийняла рішення № 72/0/15-24 “Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку”, яким звільнила ОСОБА_1 з посади судді Восьмого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом в.о. голови суду Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 № 15/к/тв ОСОБА_1 , суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду, 11.01.2024 відрахований зі штату суду у зв`язку із звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 11.01.2024 № 72/0/15-24.
Восьмий апеляційний адміністративний суд 07.02.2024 видав ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 23, в якій посадовий оклад судді апеляційного суду обчислено в розмірі 126120,00 грн. (2102*50*1,2, де 1,2 – регіональний коефіцієнт).
З 19.01.2024 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 № 1402-VIII зі змінами (далі - Закон № 1402), у розмірі 88% суддівської винагороди.
Восьмий апеляційний адміністративний суд, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 380/16670/24 виготовив оновлену довідку про суддівську винагороду станом на 11.01.2024 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 37 від 17.04.2025.
04.09.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі заявою щодо здійснення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі оновленої довідки № 37 від 17.04.2025.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області № 134450017298 від 11.09.2025 позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відмовлено, мотивуючи тим, що перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання здійснюється лише у разі зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Крім того зазначено, що від Пенсійного фонду України повідомлення про наявність підстав для проведення перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці та необхідність підготовки списків з числа зазначених осіб, щомісячне грошове утримання яких підлягає перерахунку, не надходило, підстави для проведення перерахунку відсутні.
Позивач не погоджуючись з таким рішенням, звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Частиною 1 статті 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною першої статті 4 Закону № 1402-VIII, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.
Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік4 та статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” разом із встановленням на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року передбачено, що прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн та 3028 грн відповідно був введений такий вид прожиткового мінімуму, як “прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді”, розмір якого становить 2102 грн.
Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.
Визначені Конституцією України та Законом № 1402-VIII гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).
30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII “Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)”, яким, зокрема, статтю 130 Основного Закону викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Питання визначення розміру суддівської винагороди врегульовано статтею 135 Закону № 1402- VIII (який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в його преамбулі), є законом про судоустрій в розумінні частини другої статті 130 Конституції України), пунктом 2 частини третьої якої визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про прожитковий мінімум” прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
Зазначеною нормою Закону України “Про прожитковий мінімум” визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
Згідно зі статтею 4 Закону України “Про прожитковий мінімум”, прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Необхідно зазначити, що Законом України “Про прожитковий мінімум” не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як “прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді”. Вказаним законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Зміни до Закону № 1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон України “Про прожитковий мінімум” щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.
Норми Законів України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” та “Про Державний бюджет України на 2024 рік” фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII.
Закон “Про Державний бюджет України на 2023 рік” та «Про Державний бюджет України на 2024 рік” не повинен містити іншого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.
Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Зазначена конституційна гарантія незалежності суддів не може зазнавати змін без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, тобто суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402-VIII.
Отже, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року (2864 грн) та 01 січня 2024 року (3028 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі статті 7 Закону № 2710-IX та Закону № 3460-IX, є протиправною.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2024 року у справі № 580/2522/24, від 13 листопада 2024 року у справі № 200/1707/24, від 20 лютого 2025 року у справі № 420/3716/24, а також від 09.04.2026 у справі № 380/23531/24, від 08.04.2026 у справі № 340/1792/25, від 31.03.2026 у справі № 560/2583/25.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25 сформував такий висновок щодо спірних правовідносин:
“у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;
для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.»
При цьому суд вважає за необхідне вказати на безпідставність посилань відповідачів на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в її постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, оскільки спірні правовідносини у справі № 240/9028/24 стосувалися проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді. 
Натомість, у справі, що розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у січня 2024 року.
Крім цього, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, якій визначає механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання законної сили рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
У пункті 2 Постанови № 821 зазначено, що у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:
судові рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, на виконання яких стягувачу призначено (перераховано) пенсію (щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці);
перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Інші терміни у цьому Порядку вживаються у значенні, наведеному в Законах України “Про виконавче провадження”, “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”.
Згідно з пунктом 3 Порядку судові рішення та виконавчі документи, що надходять на виконання до Пенсійного фонду України та його територіальних органів реєструються та зберігаються відповідно до правил, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 “Деякі питання документування управлінської діяльності”.
Облік нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду ведеться в базах даних одержувачів відповідних виплат (електронних пенсійних справах/електронних справах одержувачів) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) відповідних виплат та у сформованому на їх підставі переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень (далі - перелік).
Агрегована та знеособлена інформація з переліку, що містить відомості про вид пенсії (іншої виплати), суму, що належить до виплати, та джерела фінансування відповідних витрат, розміщується у загальному доступі на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України із актуалізованою інформацією станом на 1 число кожного місяця, а також в особистому кабінеті стягувача на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Пунктом 4 Порядку передбачено, що видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Пунктами 5, 6 Порядку визначено, що виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Згідно з пунктами 7-9 Порядку для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Інформація про видатки на виплату нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду відображається у звіті про виконання бюджету та у фінансовій звітності відповідно до Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 р. № 419 (Офіційний вісник України, 2000 р., № 9, ст. 344).
Наведене дає суду підстави дійти висновку, що Порядком № 821 врегульовано механізм виплати нарахованої (перерахованої) пенсії на виконання рішення суду.
Конституційний Суд України у пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).
Набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 № 10-р/2018).
Невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Верховний Суд у справі № 640/5248/19 сформував позицію щодо оскарження постанови КМУ № 649, в якій Суд вказує на неприпустимість встановлення Кабінетом Міністрів України підзаконним нормативним актом механізму, який фактично створює нову модель погашення заборгованості за судовими рішеннями у сфері пенсійних виплат через черговість/переліки/обмеження асигнувань, якщо такий механізм призводить до відтермінування або частковості виконання остаточних судових рішень та порушує принципи верховенства права й обов`язковості судового рішення.
Отже, Порядком, затвердженим Постановою № 821, звужено джерела виплати пенсій на виконання судових рішень до меж бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету / помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, що не передбачено положеннями законодавчих актів вищої юридичної сили, а саме: Конституції України, Законів № 1404-VIІІ та № 4901-VI, якими врегульовано порядок виконання судових рішень, у тому числі тих, боржником за якими є державний орган (у даному випадку ПФУ).
Застосування до позивача положень Порядку, затвердженого Постановою № 821, на переконання суду, призведе до обмеження його конституційних прав на соціальний та судовий захист та на обов`язковість виконання судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб: 
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 134450017298 від 11.09.2025 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року № 37;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року № 37, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.01.2024, без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 № 821 та затвердженого нею Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі № 380/3876/26 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	О. І. Довга