РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/64/26
Провадження №2/568/253/26

23 квітня 2026 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді Троцюк В.О.
секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 14 вересня 2023 року ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту №998631 , згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідач підписала кредитний договір шляхом відтворення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору. Відповідачем умови кредитного договору порушені кредитні кошти та проценти за користування коштами не сплачені. 
21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу №21062024, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №998631 від 14.09.2023 перейшло до позивача.
Згідно розрахунку заборгованості, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №998631 від 14.09.2023 становить 35039,98 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 5999,97 грн., заборгованості за відсотками - 29040,01 грн.
Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35039,98 грн., 2662,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Ухвалою від 27 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Також задоволено клопотання представника позивача щодо витребування доказів, а саме витребувано з АТ «Сенс банк» інформацію про випуск банківської карти на ім`я ОСОБА_1 та інформацію щодо зарахування коштів в сумі 6000,00 гривень та банківську картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 
09 квітня 2026 року від АТ «Сенс Банк» надано витребувану судом інформацію.
02 квітня 2026 року представником відповідача адвокатом Поліковським Г.М. подано відзив на позовну заяву, з клопотанням про продовження строків подання відзиву та з викладенням своєї позиції заявлених позовних вимог. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача вказує, що відповідач позовні вимоги в частині нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 29040,01 гривень не визнає. Відповідач є дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 , який з 30.10.2023 року мобілізований на військову службу та з 19.12.2023 року зарахованих до військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. За вказаних обставин, вимога про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом є безпідставною. Також вважає заявлені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 8000 гривень такими, що не підлягають розподілу за ст.141 ЦПК України, оскільки долучені документи на їх підтвердження, не містять доказів реального понесення таких витрат позивачем.
07 квітня 2026 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначає, що посилання відповідача на статус дружини військовослужбовця як на підставу для звільнення від сплати процентів за кредитним договором є безпідставним, оскільки ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей низку соціальних пільг, зокрема передбачених для учасників бойових дій. Однак зазначений закон не містить положень, які звільняють учасників бойових дій та членів їх сімей від виконання договірних зобов`язань за кредитних договором, укладеним до набуття такого статусу. На моменту укладення ОСОБА_1 кредитного договору 14.09.2024 року її чоловік ОСОБА_2 не мав учасника бойових дій, а отже відповідач не може претендувати на пільги, пов`язані із цим статусом.
Представником позивача подано до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. 
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.
Судом встановлено, що 14 вересня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №998631 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н293, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору товариство надало відповідачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункти 1.1, 1.2 Договору).
Сума кредиту 6000,00 гривень, строк кредиту 360 днів, періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (пункти 1.3, 1.4 Договору).
Тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти, стандартна процента ставка становить 2,2% за день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 0,44% в день та застосовується, якщо споживач до 14 жовтня 2023 року або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного Графіком платежів (пункти 1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: - за стандартною ставкою протягом всього строку кредиту 53520,00 грн, за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 50352,00 грн (пункт 1.8 Договору).
Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної карти № НОМЕР_3 . Дата надання кредиту 14 вересня 2023 року або 15 вересня 2023 року (пункти 2.1, 2.2 Договору).
Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (пункт 3.1 Договору).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором Н293.
Графіком платежів за договором №998631 від 14 вересня 2023 року доведено до відома ОСОБА_1 графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом.
В матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір №998631, була ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором «Н293» 14.09.2023 за номером телефону НОМЕР_4 .
ТОВ «Пейтек» повідомило ТОВ «Селфі Кредит» про успішне перерахування кредитних коштів 14 вересня 2023 року у розмірі 6000,00 гривень на картку № НОМЕР_1 .
Згідно відповіді АТ «Сенс банк» за вих. №5123-БТ-32.3/2026 від 02.04.2026, на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку 14.09.2023 відбулось зарахування коштів в сумі 6000 грн.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено судом, відповідачем підписано Договір про споживчий кредит №998631 від 14.09.2023 року в електронному вигляді.
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
ТзОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши на розрахунковий рахунок відповідача обумовлену у Кредитного договорі суму 6000,00 грн.
Судом також встановлено, що 21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір факторингу №21062024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги до боржників.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024 року від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №998631 від 14.09.2023 на загальну суму 35039,98 грн., яка складається із залишку по тілу кредиту в розмірі 5999,97 гривень, залишку по відсотках в розмірі 24040,01 гривень. 
Відомостей про повне чи часткове погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора.
З наданих доказів вбачається, що під час укладення кредитного договору №998631 від 14.09.2023 року сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.
Відповідач у відзиві зазначила, що не заперечує укладення 14.09.2024 року з ТОВ «Селфі Кредит» договору про надання споживчого кредиту. 
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредит за кредитним договором №998631 від 14.09.2023 року, проте не виконувала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти в повному обсязі не повернула. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, доказів погашення заборгованості суду не надано.
Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, то у неї утворилася заборгованість перед позивачем, як новим кредитором.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5999,97 грн.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом.
Як слідує з розрахунку заборгованості, первісним кредитором відповідачу в період із 14.09.2023 по 21.06.2024 за договором №998631 щоденно нараховувалися відсотки за користування кредитом в узгодженому розмірі: протягом перших 30 днів користування кредитом в період з 14.09.2023 року по 13.10.2023 року в розмірі 0,44%, що становить 26,40 грн в день., а в подальшому в період з 14.10.2023 року по 21.06.2024 року в розмірі 2,2%, що становить 132 грн в день. Станом на 21.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 35039,98 грн: за тілом кредиту у розмірі 5999,97 грн, за відсотками у розмірі 29040,01 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІX (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5Розділу І Закону №3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»(пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІX).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
При цьому, згідно п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3498-1X, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Між тим, умови договору, що укладено 14.09.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , містять усі складові, що визначені у частині 1 статті 12 цього Закону, та не обмежують права позичальника, а отже не можуть бути визнані нікчемними.
Умовами договору передбачено та вбачається з розрахунку заборгованості, в період з 14.10.2023 року по 21.06.2024 року з проценти розраховані за ставкою 2,2 % в день.
За положеннями частини 1статті 1048 ЦК України у позивача, як кредитора є право на отримання від позичальника процентів, нарахування яких передбачено умовами укладеного між ними договору, але за розміром, що встановлений в п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тобто: починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%.
Таким чином, при викладенні умов договору в частині визначення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами за зазначений вище період, її розмір не відповідає максимально визначеному розміру денної процентної ставки, встановленої у частині 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», тобто по факту є порушенням, а не обмеженням, прав позичальника.
Таким чином проценти, які може планувати отримати кредитор від позичальника при належному виконанні ним умов договору протягом усього строку кредитування, нараховуються у розмірі, який враховуються при обчисленні, як реальної річної процентної ставки, так і денної процентної ставки, тобто розмір таких процентів за користування кредитом на день при належному виконання зобов`язань повинен не бути більшим, ніж максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений у відповідному Законі.
Оскільки, кредитний договір укладено 14.09.2023, строк кредитування до 08.09.2024, а отже розмір процентної ставки, що визначена договором 0,44 % на день протягом пільгового строку кредитування (30 днів, до 13.10.2023) та процентної ставки 2,20 % на день протягом частини поточного періоду з 14.10.2023 по 22.04.2024 відповідає вищевказаним положенням Закону.
Розмір денної процентної ставки протягом іншої частини поточного періоду і розмірі 2,2 % з 23.04.2024 до 21.06.2024 суперечить зазначеним положенням Закону (п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування») та повинен становити - не більше 1,5%.
Тому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 8 та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки 29040,01 грн процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню згідно з наступним розрахунком: за період з 14.09.2023 по 13.10.2023 в розмірі 792,00 гривень (6000,00 грн х 0,44 % х 30 днів); за період з 14.10.2023 по 22.04.2024 року в розмірі 25344,00 гривень (6000,00 х 2,2% х 192 дні), за період з 23.04.2024 по 21.06.2024 в розмірі 5400,00 гривень (6000,00 х 1,5% х 60 днів).
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що споживчий кредит був нею взятий у період перебування в шлюбі з військовослужбовцем, а тому підлягають застосуванню норми п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, що діяла на дату укладення договору), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Положення закону не передбачали пільгових умов у відносинах кредитування для дружин військовослужбовців.
18.05.2024 набрав чинності Закон України № 3633-ІХ від 11.04.2024, який розширив коло суб`єктів, до яких застосовуються відповідні пільги, включивши до вказаного кола дружин військовослужбовців.
Пункт 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 18.05.2024, викладено в наступній редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Отже, саме з 18.05.2024, дружинам військовослужбовців проценти за користування кредитом не мають нараховуватися.
ОСОБА_1 перебуває з 21.09.2021 року у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18), від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-7310св24) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
На підтвердження обставин поширення положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач надала суду копію військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 , з якого вбачається, що останнього 30 жовтня 2023 року було призвано по мобілізації у Збройні Сили України відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022.
З копії довідки ВЛК військової частини НОМЕР_7 від 09 липня 2024 року вбачається, що солдат ОСОБА_2 14.01.2024 року отримав поранення пов`язане із захистом Батьківщини, яке відноситься до категорії тяжких.
Не звернення позичальника до кредитора та ненадання документів, які дають йому відповідні пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", не спростовує той факт, що на позичальника розповсюджується дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". А тому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Вказане взаємоузгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21.
Із огляду на викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус дружини військовослужбовця Збройних Сил України, у тому числі й у період виконання умов кредитного договору, та на неї поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до неї не може застосовуватись відповідальність у виді відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій та неустойки за невиконання зобов`язань за користування кредитом.
Враховуючи, що пільга, яка передбачена п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей", а саме в частині ненарахування дружинам (чоловікам) військовослужбовців відсотків за користування кредитом, застосовується саме з 18.05.2024, тобто з часу набрання чинності цією нормою закону, і відповідно не поширюється на заборгованість відповідачки по відсотках за користування кредитом, яка розраховується з 14.09.2023 по 17.05.2024.
За вказаних обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом за цей період згідно розрахунку: за період з 14.09.2023 по 13.10.2023 в розмірі 792,00 гривень (6000,00 грн х 0,44 % х 30 днів); за період з 14.10.2023 по 22.04.2024 року в розмірі 25344,00 гривень (6000,00 х 2,2% х 192 дні), за період з 23.04.2024 по 17.05.2024 в розмірі 2250,00 гривень (6000,00 х 1,5% х 25 днів).
За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення із відповідачки заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5999,97 грн. та відсотків за користування кредитом за період з 14.09.2023 року по 17.05.2024 року з урахуванням сплачених відповідачкою сум у розмірі 5016,02 грн в розмірі 23369,98 грн., а у стягненні нарахованих відсотків після 18.05.2024 року слід відмовити, зважаючи на право відповідачки, як дружини військовослужбовця, на гарантоване законом надання їй відповідних пільг.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість по кредиту в розмірі 29369,95 гривень.
Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2662,40 грн.
Оскільки, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2231,58 грн. (29369,95 грн. х 2662,40 грн. /35039,98 грн.).
Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 грн. суд зазначає наступне.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, Акт №267 наданих послуг від 12.01.2026 року та Детальний опис наданих послуг до Акту №268 наданих послуг від 12.01.2026 року.
Згідно з п.2.3 Договору про надання правової (правничої) допомоги вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) Кредитну справу складає 8000,00 грн без ПДВ.
Із Акту №267 наданих послуг від 12.01.2026 року вбачається, що АО «Апологет» на виконання Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року надав послуги у справі про стягнення заборгованості за Кредитним договором №998631 від 14.09.2023 року боржником у якому є ОСОБА_1 .
Таким чином, суд під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оцінивши обґрунтованість пред`явлених вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цієї вимоги з огляду на наступне.
Згідно п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Враховуючи на відсутність клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, заперечення представника відповідача, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» понесені в даній справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.
Керуючись ст.ст. 267, 526, 549-552, 612, 1054-1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №998631 від 14.09.2023 року в розмірі 29369 (двадцять дев`ять тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 95 копійок, з яких 5999,97 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 23369,98 грн. - заборгованість за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2231 (дві тисячі двісті тридцять одну) гривню 58 копійок сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса м.Львів вул.Смаль-Стоцького,1 28 корпус. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2026 року.

Суддя         В.О. Троцюк