Справа № 539/912/26
Провадження № 2/539/1126/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Просіної Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубни цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, представник позивача Журавльов Станіслав Георгійович, представник відповідача Гасанова Марина Юріївна,
встановив:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Журавльов С.Г. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №6-011-869-2-22-Г в розмірі 161 727,08 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11200,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2022 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (далі – АТ «МЕГБАНК», Банк) та ОСОБА_1 (далі – Клієнт, Боржник, Відповідач) було укладено Кредитний Договір № 6-011-869-2-22-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина) (далі – Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, яким є Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний Кредитний договір.
Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредитні кошти (далі – Кредит), в сумі та на умовах визначених Договором, які Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього Договору. Кредит надавався на споживчі цілі шляхом видачі коштів з каси Банку готівкою (п. 1.4 Кредитного договору). Для обліку Кредиту та нарахованих процентів за Кредитом Кредитодавець відкрив відповідні рахунки (п. п. 3.1.1, 3.1.2 Кредитного договору).
Позичальник зобов`язувався повернути одержаний Кредит у повному обсязі до 31.01.2027.
У подальшому Банк свої зобов`язання перед Позичальником за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши йому Кредит у розмірі та на умовах, погоджених у Кредитному договорі. Позичальник Кредит одержав, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків та комісії (за наявності) за користування Кредитом Відповідач виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення здійснення платежів.
Згідно виписок по рахунку Позичальника останній платіж на погашення заборгованості здійснено 01.04.2022, відповідно, затримка оплати щомісячних платежів становить більше одного календарного місяця. 
З урахуванням цього Позивач вправі вимагати сплати всієї суми заборгованості за кредитом, в тому числі тієї, строк повернення якої ще не настав. У відповідності до приписів ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» Позивачем було у письмовій формі рекомендованим листом направлено Відповідачу вимогу (повідомлення) щодо усунення порушень Кредитного договору шляхом повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, протягом тридцяти календарних днів з дати отримання даної вимоги. Однак, зазначена вимога Відповідачем не виконана, внаслідок чого у останнього сформувалась заборгованість перед Позивачем, що складається з: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 61 500,00 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 37 312,58 грн; заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 62 914,50 грн; загальна сума заборгованості: 161 727,08 грн.
03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
Таким чином, Новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до Відповідача – боржника за Кредитним договором № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року.
Пунктом 2 Договору № GL1N426240 передбачено, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України.
Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Первісний кредитор) 27.12.2024 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (Новий кредитор) Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до Відповідача – боржника за Кредитним договором № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року.
Згідно з Розрахунком заборгованості Відповідача – боржника за Кредитним договором № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 61 500,00 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 37 312,58 грн; заборгованість по сплаті комісії (в тому числі прострочена): 62 914,50 грн; загальна сума заборгованості: 161 727,08 грн.
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому – ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги – 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження. Призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та відповідачу строк для подання заперечення.
09 квітня 2026 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
05 травня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Гасанової М.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що із заявленими позовними вимогами Відповідач не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та неправомірними.
В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначає, що між Сторонами було укладено кредитний договір № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року, за умовами якого банк надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 61 500,00 грн. Позивач наголошує на тому, що банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, проте Відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення кредиту, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 161 727,08 грн., з яких 61 500,00 грн. – сума заборгованості за кредитом, 37 312,58 грн. – сума процентів, 62 914,50 грн. – сума залишку комісії. 
Проте, із зазначеною позицією Позивача неможливо погодитись, а його позовні вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне: 01.02.2022 року між Сторонами дійсно було укладено кредитний договір № 6-011-869- 2-22-Г (далі – Договір), за умовами якого Кредитодавець надає кредитні кошти (далі – Кредит) в сумі та на умовах, визначених Договором, які Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з додатками (п. 1.1. Договору). 
Відповідно до умов, викладених у розділі 2 Договору: - Кредит надається на строк з 01 лютого 2022 р. до 31 січня 2027 р. включно (п. 2.2.); - Загальний розмір Кредиту 61 500,00 грн. (п. 2.3); - Розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,30 % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця (п. 2.8); - Розмір щомісячного 3 360,50 грн., який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця (п. 2.9.). 
Додатком № 1 до Договору передбачено Графік платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, з якого вбачається, що з 01.02.2022 року по 31.01.2027 року погашення кредиту буде здійснюватися шляхом щомісячних платежів, однак за весь строк кредитування Відповідач має як повернути отриману суму кредиту у розмірі 198 571,57 грн. включаючи відсотки за користування ним, так і сплатити несправедливо велику суму комісії за обслуговування цього кредиту, а саме комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (без зазначення, що саме із себе представляє таке обслуговування), що складає майже таку саму суму коштів, отриманих від банку на споживчі потреби. Такі умови кредитного договору № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року, якими передбачено обов`язок Відповідача платити на користь Позивача за обслуговування кредиту є незаконними, не відповідають вимогам справедливості та суперечать вимогам законодавства у сфері захисту прав споживачів.
Кредитодавцю забороняється пов`язувати укладення договору про споживчий кредит з вимогою укладення договорів про надання додаткових чи супутніх послуг із конкретною третьою особою. 
Як вже згадувалось раніше, п. 2.8. Договору визначає, що Відповідачем має щомісячно сплачуватись комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,7 % від суми кредиту, що відповідно до Додатку № 1 до Договору дорівнює 2 909,48 грн. У кредитному договорі, укладеному між Сторонами зазначено, що цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК». 
Пунктами 3.3.1. та 3.3.2. глави 3.3. «Комісійна винагорода Банку» Розділу 3 «Правила обслуговування клієнтів при відкритті та проведенні операцій за поточними рахунками фізичних осіб» Правил обслуговування клієнтів у АТ «МЕГАБАНК», затверджених Головою правління ПАТ «МЕГАБАНК» 27.09.2013 року, віднайдених на офіційному сайті Відповідача, встановлено, що за надані послуги при відкритті та обслуговуванні поточного рахунку Клієнт сплачує Банку комісійну винагороду. Розмір комісійної винагороди за надані послуги визначається згідно з тарифами, що затверджені Тарифним комітетом Банку. У відповідності до п. 4.1.12. глави 4.1. «Загальні положення» Розділу 4 «Правила ведення карткових рахунків та обслуговування платіжних карток» згадуваних Правил, банк шляхом надання послуги SMS-інформування повідомляє Клієнта про рух коштів (зарахування/списання) за його поточним рахунком. 
Послуга SMS інформування працює в автоматичному режимі та є підключеною за умови наявності коштів на поточному рахунку Клієнта в передостанній робочий день звітного місяця для сплати комісійної винагороди за послуги. У разі, якщо у Клієнта відсутній рух коштів за платіжною картою протягом 40 днів та доступний залишок на рахунку менше 10 грн., Банк має право здійснити відключення послуги SMS-інформування. У разі якщо послуга SMS-інформування не підключена, в т.ч. і за бажанням Клієнта, він може підключити послугу шляхом надання Банку письмової заяви або шляхом звернення по телефону до Центру клієнтської підтримки та оформлення відповідної заявки на підключення послуги. Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду за користування послугою «SMS-інформування» в порядку та на умовах, передбачених Договором банківського рахунку з використанням платіжної картки та/або Тарифами Банку. 
Відтак, хоча отримання банком комісії за обслуговування кредитної заборгованості не суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування» та передбачено умовами кредитного договору № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року, який погоджено та підписано Сторонами, проте ані в цьому договорі, ані в правилах обслуговування клієнтів, встановлених самим Позивачем, взагалі не визначено, які саме супутні послуги включає в себе комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості, а отже, зважаючи на інформацію, що міститься в Правилах обслуговування клієнтів у АТ «МЕГАБАНК» і стосуються саме комісійної винагороди, пунктом 2.8. Договору Позивачу фактично було встановлено плату за надання інформації щодо її кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», що є несправедливим, порушує принцип добросовісності і спричиняє істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Отже, дії Позивача при укладанні спірного кредитного договору суперечили вимогам чинного законодавства України, а саме Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», а відтак розрахована Позивачем заборгованість Відповідача за кредитним договором № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року не може бути задоволена судом, так як є неправильною, несправедливою, не повинна містити у своєму складі нараховані суми щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості та має бути зменшена на суму у розмірі вже сплачених Відповідачем коштів в рахунок цієї незаконної комісії.
В судове засідання представник позивача Журавльов С.Г. не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Обставини і вимоги викладені у відзиві на позовну заяву підтримують у повному обсязі та просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, з`ясувавши правову позицію сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що 01.02.2022 року ОСОБА_1 підписав власноруч Заяву Анкету на отримання кредиту у розмірі 61 500,00 грн, строком на 60 місяців, процентною ставкою 10,00%, щомісячною комісією 3,3% від суми кредиту та цього ж числа між АТ «Мегабанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №6-011-869-2-22-Г (з ануїтет ними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина) (а.с.14-16, 20).
Також ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема сума кредиту 61 500,00 грн готівкою у день підписання договору, строком на 60 місяців, процентною ставкою 10,00% річних та комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості 3,30% від суми кредиту. Загальні витрати за кредитом 137071,57 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 198571,57 грн, реальна річна процентна ставка 82,093% річних (а.с.17-18).
01.02.2022 року ОСОБА_1 підписав Заяву на видачу готівки №TR.3349083.55746.46 згідно договору №6-011-869-2-22-Г (а.с.21).
На а.с.19 зазначена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, в якій зазначені дати платежу, сума платежу за розрахунковий період, проценти за користування кредитом та інші види платежів за кредитом, зокрема за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Заяву Анкету на отримання кредиту укладено в письмовій формі, сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, валюту кредитування, розміру тіла кредиту, порядок та розмір процентної ставки за його користування, строк кредитування, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, тощо.
Відповідач отримав кредит у визначеному в заяві-анкеті розмірі та користувався кредитними коштами, що не заперечується відповідачем, а також підтверджується квитанцією про видачу кредиту (а.с.21) та виписками з особового рахунка відповідача ОСОБА_1 за періоди з 03.12.2022 по 03.09.2024 та з 01.02.2022 по 02.12.2022 (а.с.26-34, 36-38).
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, наданої АТ «Мегабанк», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 161 727,08 грн, з яких: 61500,00 грн заборгованість за кредитом, 37312,58 грн заборгованість по сплаті відсотків, 62914,50 грн заборгованість по сплаті комісії (а.с.35).
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с. 39-41).
Отже, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 , що також підтверджується Реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за договорами, що є витягом з додатку №1 до договору № GL1N426240 (а.с.46).
Як видно з платіжної інструкції №66895 від 31.07.2024, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» здійснило оплату АТ «Мегабанк» згідно договору № GL1N426240 від 03.09.2024 (а.с.42).
27.12.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК Єврокредит» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Єврокредит» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників (а.с.47-48).
Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло і право вимоги за Кредитним договором №6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022, до відповідача в розмірі 161 727,08 грн (а.с.50).
Відповідно платіжних інструкцій, зазначених, позивачем здійснено сплату ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» за договором факторингу №1/12 від 27.12.2024 (а.с.49).
26.11.2025 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) про відступлення права вимоги за договором №6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022, усунення порушення зобов`язання та сплату неповернутої суми кредиту, нарахованих відсоток та комісії у загальній сумі 161 727,08 грн протягом тридцяти днів з дати отримання вимоги (а.с.51).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписка з особового рахунку клієнта банку має статус первинного документа.
Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 214/6975/15-ц.
Таким чином, наданий позивачем доказ у виді виписки з особового рахунку є належним доказом на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів.
Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку клієнта банку слідує, що ОСОБА_1 здійснював погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору.
Разом з тим, позовні вимоги щодо стягнення щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту суд уважає необґрунтованими, оскільки кредитний договір (Заява на отримання кредиту) від 01.02.2022 не містить опису послуги, за яку здійснюється щомісячне нарахування комісійної винагороди, а тому у стягненні заборгованості за комісією в розмірі 62914,50 грн потрібно відмовити.
На думку суду банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за розрахунково-касове обслуговування, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником.
Така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною, Вказаний висновок був підтверджений судом касаційної інстанції - постанова Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 712/12028/20.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду.
Позикодавець не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про нікчемність пунктів договору, якими було встановлено стягнення щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту зі споживача, і такий висновок відповідає чинній правозастосовній практиці.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.
Отже, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором №6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року у розмірі 98812,58 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 61500,00 грн, заборгованість за відсотками 37312,58 грн, та позов в цій частині задовольнити.
Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1626,68 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
До позовної заяви ТОВ «ФК Єврокредит» додано: ордер на надання правничої допомоги від 11.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 04.07.2024, договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12095040 від 05.01.2026 (а.с.57-63).
Згідно з договором про надання правової допомоги між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» сторони визначили предмет договору у виді юридичної допомоги в обсязі та на мовах, передбачених даним договором. Пунктом 1.2 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги.
При цьому згідно з положеннями розділу 3 Договору сума гонорару за надання правничої допомоги складається з гонорару, який сплачується клієнтом за надання послуг по стягненню заборгованості з боржників та гонорару за фактичне стягнення заборгованості (а.с.24).
Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12095040 від 05.01.2026, ТОВ «ФК Єврокредит» адвокатом надано наступні послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника, вартість 1 200,00 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості, вартість 10 000,00 грн (а.с.52).
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання професійної правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результату її розгляду, оскільки позов задоволено, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором №6-011-869-2-22-Г від 01.02.2022 року у розмірі 98812 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот дванадцять) грн 58 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп та судовий збір у розмірі 1626 (одна тисяча шістсот двадцять шість) грн 68 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ», код ЄДРПОУ 40932411, юридична адреса: 49001, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пров.Ушинського, буд.1, офіс 105;
Представник позивача: Журавльов Станіслав Георгійович, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса робочого місця: 49005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м.Дніпро, район Соборний, вул.Сімферопольська, буд.21, оф.411;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ;
Представник відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: 49005, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.5, оф.321.

Суддя         Я.В.Просіна