Справа № 373/1495/26 
Номер провадження 1-кп/373/233/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Переяслав 

Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі:
сторін кримінального провадження: 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження №12026111240000109 від 18.03.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Рожище Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не несудимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 18.03.2026 (точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено) керував транспортним засобом марки «AUDI A6» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час керування автомобілем допустив зіткнення із припаркованими біля будинку №15 по вулиці Грушевського в м. Переяславі автомобілями. На місце зіткнення прибули працівники СРПП ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Під час складення працівниками поліції протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, о 01:25 год 18.03.2026 ОСОБА_4 почав з ними сварку, висловлюючись в бік поліцейських нецензурною лайкою, після чого, ОСОБА_4 усвідомлюючи що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є співробітниками правоохоронного органу – Національної поліції та перебувають при виконанні службових обов`язків з охорони громадського порядку та громадської безпеки, підбіг до працівника СРПП ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та умисно наніс йому декілька ударів кулаками обох рук у верхню частину тулуба. 
Працівниками поліції, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 був застосований спеціальний засіб (газовий балон) споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії, що узгоджується з п. 4 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», на дію якого ОСОБА_4 не відреагував, не припинив протиправні дії та продовжував наносити удари руками по тулубу ОСОБА_6 .
Після того, як застосування до ОСОБА_4 поліцейськими СРПП спеціального засобу (газового балону) споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії виявилось не дієвим, а він продовжував наносити удари руками працівнику поліції ОСОБА_6 , з боку поліцейських до обвинуваченого, відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» було застосовано фізичний вплив, в ході якого ОСОБА_4 , умисно наніс працівнику СРПП ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 один удар в область лівої ноги, вище коліна, розкладним ножем марки «S&W Smith&Wesson», чим заподіяв йому тілесне ушкодження - різану рану лівого стегна, що має ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. 
Враховуючи те, що ов ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він його захисник та державний обвинувач не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та, роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_6 також не заперечив щодо такого порядку розгляду справи. Вказав, що цивільний позов заявляти не буде. При визначенні покарання покаладається на розсуд суду, однак вважає що з урахуванням бажання обвинуваченого повернутись до проходження військової служби, не наполягає на суворому покарання для ОСОБА_4 . 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За своєю правовою природою ч. 3 ст. 349 КПК визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадження і зазначені у ч. 1 ст. 91 КПК. Визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню в кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, не звільняє суд від обов`язку встановитиобставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.
Тому в конкретному кримінальному провадженні суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.
В судовому засіданні, після того, як суд роз`яснив обвинуваченому суть пред`явленого обвинувачення і ОСОБА_4 зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК, за обставин, викладених в обвинувальному акті, з урахуванням того, що проти такого порядку розгляду не заперечили захисник обвинуваченого, державний обвинувач та потерпілий, судом було прийнято рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК. При цьому, в судовому засіданні також суд роз`яснив ОСОБА_4 положення ч. 3 ст. 349 КПК та з`ясував, чи правильно він розуміє їх зміст, а також наслідки розгляду кримінального провадження в такому порядку.
Дана правова позиція суду узгоджується із правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду Справа № 444/870/22 від 16.09.2024.
Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу в частині кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 в ході судового засідання визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України, повністю підтвердив встановлені під час досудового розслідування обставини, які викладені в обвинувальному акті.
Додатково ОСОБА_4 пояснив, що у нього17.03.2026 у на побутовому грунті із дружиною виникла сварка, та він щоб не сваритись при дітях пішов з дому. Він був у дуже збудженому стані. Його психіка після перенесених контузій є нестабільною, тому він майже два з половиною роки не вживав спиртного, але в той вечір, після сварки з дружиною вжив горілки. З ким точно та скільки точно вжив не пам`ятає. У дворі будинку сиділи чоловіки, які розпивали горілку та запропонували йому випити, на що він погодився. Деталі подій він не пам`ятає, однак підтверджує, що все відбувалось саме так як викладено в обвинувальному акті. В даний час він шкодує про те, що сталось та розкаюється. Вказав в суді, що бажає повернутись до несення військової служби в Лавах ЗСУ та бути корисним Державі.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 надані в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу обвинуваченим не заявлялося.
Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межахпред`явленого обвинувачення.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ст. ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , визнано щире каяття, яке виявилось в усвідомленні вчиненого, засудженні обвинуваченим своєї поведінки та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виразилось у його поведінці під час досудового розслідування, його заяві про готовність нести відповідальність за вчинене, а також поведінкою обвинуваченого в ході судового розгляду, яка відобразилась у дисциплінованості обвинуваченого та надання ним показів в судовому засіданні (п.1 ч. 1 ст. 66 КК України).
Стосовно обставин визначених статтею 67 КК України, то в ході судового засідання встановлено, що обвинувачений, вчинив дане кримінальне правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання в силу п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України.
Вказана обставина визнана в судовому засідання стороною захисту.
Прокурором долучені документи, які характеризують ОСОБА_4 , з яких убачається наступне. 
В довідках виданих КНП «Переяславська БЛІЛ» міститься інформація, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
Раніше ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджено вимогою УІАП ГУ НП в Київській області.
Суду надано рапорт-характеристику складену ДОП СВГ ВП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , який охарактеризував обвинуваченого негативно, вказавши, що ОСОБА_4 підтримує стосунки з особами схильними до антигромадської поведінки та зловживає алкогольними напоями.
На обліку в Центрі зайнятості ОСОБА_4 не перебуває, в підтвердженні чого суду надана відповідь на запит слідчого, надана начальником Київського обласного Центру зайнятості.
ОСОБА_4 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Іваничі), що вбачається із відповіді слідчому начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Стороною захисту надані наступні письмові документи, які характеризують обвинуваченого.
З довідок командира ВЧ НОМЕР_2 № 2295/1789 від 20.03.20024 та від 20.06.2024 убачається, що ОСОБА_4 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Обвинувачений має сім`ю перебуває в шлюбі, в підтвердження чого надано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 03.12.2016 та підтверджуєтсья довідкою про склад сім`ї виданою виконавчим комітетом Циблівської сільської ради №311 від 23.11.2023.
ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13.12.2023 та ОСОБА_10 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 22.03.2018. 
Стороною захисту надано копію посвідчення серії УБД №371907 від 16.12.2022, відповідно до якої обвинувачений є учасником бойових дій та копію посвідчення № НОМЕР_6 про нагородження ОСОБА_4 медаллю «НЕЗЛПМНИМ ГЕРОЯМ РОСІЙСЬКО – УКРАЇНСЬКОЇ ВІЙНИ».
Також, стороною захисту надана довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №48724/1789 від 09.12.2023 з якої убачаєтсья, що ОСОБА_4 в результаті обстрілу зі сторони противника отримав травми: мінно – вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравматичне ураження вух. 
З виписного епікризу з історії хвороби №5261 вбачається, що ОСОБА_4 проходив лікування у КНП «Міська лікарня №1» ЗМР з 25.10.2023 по 03.11.2023 із діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, цефалгічний, вестибулярний синдром, акуботравматичне ураження вух, що підтверджено також випискою із медичної карти хворого №5043. 
Призначаючи вид та міру покарання суд керується статтею 50 КК України і виходить з наступного.
Судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є нетяжким злочином, який вчинено з прямим умислом. 
За вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України передбачені такі види покарання як обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме того що злочин вчинений обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, що суд враховує як обставину, яка обтяжує покарання та того, що обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що враховується судом, як обставина, яка пом`якшує покарання, такий вид покарання як обмеження волі на строк три роки, буде в даному випадку необхідним необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідатиме вимогам ст. 50 КК України.
Обмежень які встановлені у ч. 3 ст. 61 КК України, щодо застосування до ОСОБА_4 такого виду покарання, судом не встановлено. 
Щодо можливості застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд зазначає наступне.
З досудової доповіді стосовно ОСОБА_4 , наданої органом пробації вбачається, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання сусіди характеризують його з посереднього боку. ОСОБА_4 має ПТСР (посттравматичний стресовий розлад). Є учасником бойових дій. Звільнився з ЗСУ у 2022 році. З сусідами не конфліктує. Здебільшого проводить час вдома з сім`єю. Усвідомлює негативність своїх дій та їх протиправність. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється, як «середній». Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як «середній». Представник органу пробації вважає що існує можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 не входить до переліку злочинів зазначених у ч. 1 ст. 75 КК України, щодо яких встановлено обмеження можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Санкцією норми ч. 2 ст. 345 КК України визначене покарання за вчинення цього здлочину у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України. 
Судом враховуютсья такі дані про особу обвинуваченого, як те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховує наявність у нього сім`ї та двох малолітніх дітей на утриманні, те що ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, має статус учасника бойових дій, отримав поранення під час проходження служби та має державну нагороду.
Судом враховуєтсья думка інспектора органу пробації викладена у досудовії доповіді стосовно ОСОБА_4 , в якій містяться такі відомості, як «посередня» характеристика обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 має ПТСР (посттравматичний стресовий розлад), є учасником бойових дій. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється, як «середній». Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як «середній». Представник органу пробації вважає що існує можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.
Можливість застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням була висловлена також прокурором та потерпілим під час участі в судових дебатах.
З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, встановленням іспитового терміну в 1 рік та покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення експертного дослідження (біологічна експертиза), що підтверджується довідкою про розмір витрат за проведення експертизи (висновок експерта від 22.05.2026 № СЕ-19/111-26/17608-БД) в сумі 2586.74 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, відповідно до ст. 124 КПК України.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Переяславського міськрайонного суду від 20.03.2026 (справа № 373/1035/26) на на предмет ззовні схожий на ніж, складного типу чорного кольору, у розкладеному стані з маркуванням «S&W Smith&Wesson», загальною довжиною приблизно 21 см, довжина леза приблизно 8-9 см, довжина руків`я приблизно 11-12 см підлягає скасуванню в силу ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
В ході досудового розслідування 19.03.2026 слідчим суддею Переяславського міськрайонного суду Київської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 66560,00 грн та з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці.
30.03.2026 ОСОБА_4 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням за нього застави громадянкою ОСОБА_11 (дружиною обвинуваченого), шо підтверджено довідкою про звільнення КИВ №32004. 
Таким чином, визначена ухвалою слідчого судді застава була внесена, а отже з моменту звільнення ОСОБА_4 з під варти - з 30.03.2026 по відношенню до нього вступив в дію альтернативний запобіжний захід у виді застави та у нього виникли обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді від 19.03.2026 про обрання запобіжного заходу, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого; повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками в кримінальному провадженні.
Строк дії обов`язків покладених на ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 19.03.2026 був продовжений ухвалою суду від 14.05.2026 на два місяці - до 13.07.2026.
Суд при ухваленні вироку, залишає без змін обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, покладені на ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 19.03.2026, до набрання цим вироком законної сили, але не довше ніж до 13.07.2026, тобто в межах дії ухвали Переяславського суду про продовження строку дії обов`язків від 14.05.2026. 
Керуючись ст. ст.100, 124, 373, 374, 615 КПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
Звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк терміном в 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтися в цей орган для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, процесуальні витрати в розмірі 2586 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 74 копійок.

Строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 19.03.2026, в межах дії запобіжного західу у виді застави, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з міста Переяслав Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 13.07.2026.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді від 20.03.2026 у кримінальному провадженні № 12026111240000109 від 18.03.2026 – скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні:
Зразок букального епітелію (слини) ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту; змив з правої долоні ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту та зберігаються в кімнаті збереження речових доказів ВП№1 Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області – знищити.
Зразок букального епітелію (слини) потерпілого ОСОБА_6 , який поміщено до паперового конверту; зразок букального епітелію (слини) свідка ОСОБА_7 , який поміщено до паперового конверту та зберігаються в кімнаті збереження речових доказів ВП№1 Бориспільського РУП ГУ НП України в Київській області – знищити.
Фіскальний чек виданий торгівельним закладом «Епіцентр К» та ніж, складного типу чорного кольору, у розкладеному стані з маркуванням «S&W Smith&Wesson» - повернути власнику ОСОБА_4 .
Оптичні «DVD-R» диски з написом «Відозапис з нагрудних відео реєстраторів ОСОБА_7 18.03.2026 ст. 345», «Відеозапис з нагрудних відео реєстраторів ОСОБА_6 18.03.2026 ст. 345» залишити при матеріалах кримінального провадження. 

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Переяславський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу (2 ст. 394 КПК України).
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя  	ОСОБА_1