ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7269/25	

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест", м. Київ 
до Комунального підприємства "Міжобласний центр медичної генетики і пренатальної діагностики імені П.М. Веропотвеляна" Дніпропетровської обласної ради, м. Кривий Ріг 
про стягнення суми основного боргу у розмірі 3 951 592 грн., 3% річних у розмірі 92036,03 грн. та інфляційної складової у розмірі 139 671,26 грн. 

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Міжобласний центр медичної генетики і пренатальної діагностики імені П.М. Веропотвеляна" Дніпропетровської обласної ради про стягнення суми основного боргу у розмірі 3 951 592 грн., 3% річних у розмірі 92 036,03 грн. та інфляційної складової у розмірі 139 671,26 грн.
Рішенням суду від 08.04.2026 позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Міжобласний центр медичної генетики і пренатальної діагностики імені П.М. Веропотвеляна" Дніпропетровської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" суму основного боргу у розмірі 3 951 592 грн., 3% річних у розмірі 88 794,95 грн., інфляційну складову у розмірі 138 531,07 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 147,02 грн.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 3 241,08 грн. та інфляційної складової у розмірі 1 140,19 грн. 
На адресу суду, 24.04.2026 надійшла заява Товариство з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 49 947,63 грн.
У поданій заяві позивач заявив клопотання про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" процесуального строку на подання доказів щодо понесених витрат на правову допомогу.
В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що повний текст рішення суду від 08.04.2026 у справі № 904/7269/25 був складений та підписаний 20.04.2026, а ознайомитись з текстом такого рішення в підсистемі "Електронний суд" позивач мав змогу тільки з 22.04.2026 (моменту забезпечення загального доступу до тексту рішення в системі).
Так, частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представником позивача у судовому засіданні від 10.03.2026 було заявлено усне клопотання про надання доказів несення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
За таких обставин, на виконання ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, позивач мав подати до суду докази понесення ним витрат на правову допомогу у строк до 13.04.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Так, як правильно зазначено представником позивача, повний текст рішення суду від 08.04.2026 у справі № 904/7269/25 був складений та підписаний 20.04.2026, а забезпечення загального доступу до тексту рішення в підсистемі "Електронний суд" відбулось тільки з 22.04.2026.
Із заявою про подання доказів понесення позивачем витрат на правову допомогу останній звернувся до суду 24.04.2026. Тобто, через 2 дні з моменту ознайомлення з повним текстом рішення суду у справі.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним, суди не повинні допускати "надмірного формалізму".
За таких обставин, причини пропуску позивачем процесуального строку на подання до суду доказів несення витрат на правову допомогу слід вважати поважними.
З метою забезпечення сторони реальною можливістю скористатись своїми процесуальними правами, слід поновити позивачу строк на подання до суду доказів несення витрат на правову допомогу.
Дослідивши матеріали справи суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268) (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
На підтвердження надання Адвокатським об`єднанням "Сенсум" адвокатських послуг Товариству з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" під час розгляду справи №904/7269/25 заявником надано: договір про надання правової допомоги № 11/08-ЖВ-АО від 11.08.2025, додаткову угоду від 03.03.2026, заявку № 4-ЖВ від 03.03.2026; акт приймання юридичних послуг від 21.04.2026, платіжну інструкцію № 264 від 22.04.2026, ордер серія АІ № 2142544 від 03.03.2026.
Відповідно до акту приймання юридичних послуг від 21.04.2026, адвокатом були надані юридичні послуги на загальну суму 12 000 грн., які складаються з:
- аналізу змісту позовної заяви та додатків до неї - 1 500 грн.;
- подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 1 500 грн.;
- участь адвоката у судовому засіданні від 10.03.2026 - 4 500 грн.;
- участь адвоката у судовому засіданні від 08.04.2026 - 4 500 грн.
Також, відповідно до п. 2.1 заявки № 4-ЖВ від 03.03.2026 за договором про надання правової допомоги № 11/08-ЖВ-АО від 11.08.2025, вартість надання послуг згідно цієї заявки становить 50 000 грн. Вказана сума є гонораром успіху і сплачується клієнтом виконавцю лише за умови ухвалення судового рішення на користь клієнта.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, суду надано право з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019.
В постанові Великої Палати Верховного суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У даному випадку, розмір витрат на правову допомогу адвоката 49 947,63 грн. явно непропорційний до предмета спору, з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Так, адвокатом Каплуновим О.Г. не здійснювалась підготовка позовної заяви та збирання та підготовка доказів у справі.
Як вбачається з наданих представником позивача доказів, адвокатом Каплуновим О.Г. фактично здійснювалось представництво інтересів клієнта у 2 судових засіданнях: від 10.03.2026 та від 08.04.2026. Участь у таких судових засіданнях представник позивача брав в режимі відеоконференції.
Судове засідання від 10.03.2026, відповідно до протоколу судового засідання, тривало 3 хвилини; судове засідання від 08.04.2026 - 6 хвилин (з урахуванням проголошення судом вступної та резолютивної частини тексту рішення суду.
Тоді як в акті приймання юридичних послуг від 21.04.2026 вказано тривалість обох судових засідань в 1 годину кожне.
Крім того, ця справа не може бути віднесена до категорії особливо складних справ, оскільки, зокрема, позовні вимоги не вимагають здійснення жодних складних розрахунків. Результат вирішення даної справи не впливає на репутацію сторін та не викликав публічного інтересу.
Також судом враховано часткову необґрунтованість позовних вимог позивача.
За таких обставин, клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката слід задовольнити частково. А саме покласти на відповідача витрати позивача на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
У задоволенні клопотання позивача у частині покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 44 947,63 грн. слід відмовити.
За таких обставин, керуючись статтями 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, - 

ВИРІШИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" строк на подання до суду доказів несення витрат на правову допомогу.
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката - задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства "Міжобласний центр медичної генетики і пренатальної діагностики імені П.М. Веропотвеляна" Дніпропетровської обласної ради (місце реєстрації: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Визволення, 3-А; ідентифікаційний код 25843751) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" (місце реєстрації: 01103, м. Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 4, оф. 122, 125; ідентифікаційний код 24740569) витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Відмовити у задоволенні клопотання позивача у частині покладення на відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 44 947,63 грн.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складений та підписаний 30.04.2026. 

Суддя	 	М.О. Ніколенко