Справа № 464/4627/25
пр.№ 1-кп/464/169/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року м.Львів Сихівський районний суд м.Львова
у складі судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене 10 травня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025141410000399, відносно: 

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, з вищою освітою, працює на посаді водія експедитора ТОВ «Міст експрес», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
у с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 09.05.2025 року об 13:09 год, керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по тротуару поблизу буд №12 по вул.Угорській в м.Львові, всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, порушив вимоги Р.1 п.1.5, 1.10; р.2 п.2.3б), д); р.10 п.10.1, п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, які виразилися в тому, що водій під час керування технічно-справним транспортним засобом був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема розпочинаючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час знаходилася позаду автомобіля марки Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий вколочений субкапітальний перелом правої стегнової кістки, закритий внутрішньосуглобовий перелом ліктьового відростка правої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які згідно висновку експерта відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, надав показання, що під час керування транспортним засобом був неуважним, розпочинаючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час знаходилася позаду автомобіля. Просив суворо його не карати. 
Окрім визнавальних показань, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно стверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказами, а саме:
Наданими під час судового розгляду показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка зазначила, що в день інкримінованої події вона йшла по тротуару та неї здійснив наїзд автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , після чого до неї підійшов водій (обвинувачений) та допоміг піднятися, посадив її у свою машину та відвіз додому, де вона проживає. Цього ж дня її син відвіз потерпілу у лікарю. На місце вчинення ДТП бригаду ЕМД не викликали. Орган поліції повідомили працівники лікарні. На теперішній час повністю не відновилась після ДТП, ходить із палицею. Відшкодовано моральну шкоду її сину у сумі 125 000,00 грн; матеріальну шкоду не відшкодовано, зазначила, що така буде виплачена страховою компанією. Претензій до обвинуваченого немає.
Даними висновка експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України ОСОБА_8 № СЕ-19/114-25/11904-ІТ від 27 травня 2025 року, відповідно до якого на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля Volkswagen (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля Volkswagen (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходиться у працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. Так як дані системи знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції передбачені конструкцією, тому запитання про час виникнення несправностей вказаних систем відносно моменту ДТП та можливість водієм чи особою відповідальною за його випуск на лінію виявити несправності перед виїздом чи під час експлуатації автомобіля втрачають технічний зміст. Так як дані системи знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції передбачені конструкцією, тому запитання який вони мали вплив на динаміку руху та чи знаходяться дані несправності в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди втрачають технічний зміст;
Даними висновка судово-медичного експерта ДСУ «ЛОБСМЕ» ОСОБА_9 від 22 травня 2025 року, згідно з яким потерпілій ОСОБА_7 було встановлено діагноз «Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла: закритий вколочений субкапітальний перелом правої стегнової кістки, закритий внутрішньосуглобовий перелом ліктьового відростка правої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів». Дані тілесні ушкодження, утворилися внаслідок контакту з тупими предметами, за механізмом удару, могли утворитись внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 09.05.2025, та відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Даними протоколу огляду речей від 13 травня 2025 року – компакт-диска, на якому знаходиться відеозапис із камери відеоспостереження, яка знаходиться на будинку за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 12 та яким зафіксовано наїзд на потерпілу ОСОБА_7 . Диск було досліджено судом у судовому засіданні.
Ретельно проаналізовані та оцінені у ході судового розгляду докази, які зібрані стороною обвинувачення відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є належними та допустимими, показання потерпілої, письмові та електронні докази не містять протиріч та доповнюють один одного, підстави для визнання доказів недостовірними відсутні.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.1 ст.286 КК України – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.
При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення проти безпеки руху, який згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 керуючи джерелом підвищеної небезпеки, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, зокрема, перебуваючи в транспортному засобі на тротуарі, розпочинаючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час знаходилася позаду автомобіля, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий вколочений субкапітальний перелом правої стегнової кістки, закритий внутрішньосуглобовий перелом ліктьового відростка правої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які згідно з висновком експерта відносяться до середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
При цьому, суд враховуючи, що здійснивши наїзд на пішохода, обвинувачений самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, прийняв рішення відвезти потерпілу додому, не вживши заходів щодо надання їй медичної допомоги, не викликавши бригаду швидкої допомоги та поліцію для належного оформлення місця вчинення ДТП та його дій як винуватця вказаної пригоди.
Також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, який працює водієм, захворювань не має, перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з травня 2023 року, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався; позитивно характеризується за місцем праці; за місцем проживання скарг не поступало.
Посилання органу досудового розслідування на щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як на обставини, що пом`якшують покарання, не знайшли свого відображення під час судового розгляду. 
Поняття «щире каяття» відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи повністю відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, чого в даному випадку судом не встановлено.
Щодо активного сприяння обвинуваченим у розкритті кримінального правопорушення, суд зазначає, що сумлінне виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого (ч.7 ст.42 КПК України), автоматично не свідчить про наявність активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення (крім випадків, коли кримінальне правопорушення було вже розкрито без сприяння правопорушника або не потребувало такого сприяння).
При цьому, не повідомлення в судовому засіданні про достеменно відомі стороні обвинувачення обставини справи виключає наявність активного сприяння розкриття кримінального правопорушення.
Потерпіла пояснила суду, що відшкодована лише моральна шкода її сину, а матеріальну шкоду буде відшкодовувати страхова компанія, що не свідчить про повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. При цьому, як наведено вище, щирий жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки, що є притаманними дійовому каяттю, насамперед повинен виражатися в намаганні особи повністю відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, а не покладатися на відшкодування збитків страховою компанією, чого в даному випадку судом не встановлено.
Щодо відмови у закритті кримінального провадження у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим, суд зазначає, що обвинуваченому ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України: грубе порушення правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, де основним безпосереднім об`єктом є безпека дорожнього руху, а додатковим обов`язковим об`єктом – життя та здоров`я особи.
Ураховуючи наведене, на переконання суду неможливо звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України з підстав примиренням винного з потерпілим, оскільки хоча протиправними діями обвинуваченого і спричинена шкода потерпілому, проте ця шкода є лише проявом посягання на основний безпосередній об`єкт – безпеку дорожнього руху як складову частину публічного порядку і публічної безпеки.
Примиренням винного з потерпілим може мати місце лише тоді, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам фізичної особи, а не публічним інтересам.
Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2018 року у праві № 689/695/17.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, складеної провідним інспектором Личаківського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації у Львівській області» ОСОБА_10 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб – низький; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, орган пробації вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе. 
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації – покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд приходить висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь у виді максимального штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. 
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінального правопорушення та відповідатиме його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. 
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
У порядку ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на проведення експертизи по кримінальному провадженню слід стягнути з обвинуваченого.
Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід стосовно обвинуваченого, не застосовувались. 

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Речові докази:
- автомобіль марки «Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , (постанова слідчого від 13.05.2025) який на праві власності належить ОСОБА_4 – залишити останньому.
- оптичний електронний носій, на якому міститься відеозапис із камери відеоспостереження (постанова слідчого від 13.05.2025) – залишити при матеріалах кримінального провадження;
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 4 457,00 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_11