КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Коваленко Т.В., прокурора Вишгородської окружної прокуратури Матющенка Є.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 09 червня 2025 року о 19 год. 00 хв. в с. Нові Петрівці, по вул. Свято-Покровська, 248А керував транспортним засобом Kia д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер 6820 в присутності двох свідків. Відповідно до висновку тесту №577 проведеного 09.06.2025 року о 19 год. 03 хв. газоаналізатором алкотестер 6820, результат огляду ОСОБА_1 позитивний 3,42‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказав, що оскаржувану постанову на руки він не отримував та не ознайомлений з матеріалами справи, тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно. Виклики до суду щодо розгляду справи ОСОБА_1 особисто не отримував. Так, розгляд справи звівся до того, що суддя виніс постанову за його відсутності, нехтуючи процесуальними правами, передбаченими Конституцією України, КУпАП та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відносно невеликий строк на апеляційне оскарження та неознайомленість апелянта з матеріалами справи є суттєвою на його думку перепоною у доступі до правосуддя, а тому він вважає, що такий строк має бути поновлений з метою захисту прав та свобод та реалізації завдань держави, передбачених ст. 3 Конституції України.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить постанову Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована. Суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події у справі про адміністративне правопорушення. Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхнево, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та не відповідають фактичним обставинам справи. Отже, апелянт вважає, що вищезазначена постанова суду є неправомірною та підлягає скасуванню. 

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Коваленко Т.В. щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та по суті апеляційної скарги, яка просила її задовольнити, пояснення прокурора Вишгородської окружної прокуратури Матющенка Є.П., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, їх відповіді на запитання суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступних підстав.

Насамперед, суд з`ясував у захисника питання щодо участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Адвокат Коваленко Т.В. повідомила, що ОСОБА_1 обізнаний про день, час і місце розгляду його апеляційної скарги і не бажає безпосередньо приймати участь в судовому засіданні, довіряючи права захисту адвокату.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що судові повістки, які направлялись судом першої інстанції ОСОБА_1 , не були йому вручені та повертались до суду (а.с. 15, 16), що не може свідчити про належне повідомлення особи про дату та час судового засідання. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь які докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови. Враховуючи пояснення захисника Коваленко Т.В., яка вказала, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і станом на день винесення постанови 05 серпня 2025 року перебував на військовій службі, а також керуючись принципом та правом особи на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції вважає дані причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними. 

Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Коваленко Т.В. до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про виклик для надання пояснень інспектора Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Савчука В.В., яке вона підтримала в судовому засіданні, обґрунтовуючи тим, що у матеріалах справи наявні певні невідповідності щодо обставин вчиненого правопорушення. 
Апеляційний суд, з урахуванням ч. 7 ст. 294 КУпАП приходить висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції вказаний працівник поліції не допитувався та таке клопотання про його виклик не заявлялось.

Крім того, захисником Коваленко Т.В. до суду апеляційної інстанції були подані клопотання про визнання результатів огляду недійсними та клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, обґрунтовуючи це тим, що працівники поліції в порушення вимог КУпАП не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки при складені протоколу про адміністративне правопорушення, не зафіксували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не надали беззаперечних доказів вчинення ним правопорушення. Захисник вказує, що ОСОБА_1 не погоджувався із результатами проведеного огляду та був необізнаним з правовими наслідками відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як вірно зазначив суд першої інстанції обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 356754 від 09.06.2025 року (а.с. 1), підтверджуються також наявними у справі, доказами, а саме:
- чеком тесту з приладу Drager Alcotest 6820 тест №577 від 09.06.2025 року, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 позитивний 3,42 проміле (а.с. 2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейськими, у останнього виявлені ознаки сп`яніння, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, результат позитивний 3,42 проміле (а.с. 4);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота, за допомогою приладу Drager Alcotest 6820. Результат огляду позитивний 3,42 проміле (а.с. 3);
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що у їх присутності водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора Drager, а також у лікаря у Вишгородській ЦРЛ. Водій погодився пройти огляд на місці, проба позитивна 3,42% (а.с. 5, 6);
- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 09.06.2025 року, відповідно до якого було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу у зв`язку із складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7);
- копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 8);
- витягом з ІПС МВС України «Армор» відносно ОСОБА_1 (а.с. 9);
- долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у добровільному порядку погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager, щодо результату огляду не заперечував (а.с. 10).

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.9а. ПДР України.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозапис відображає зміст даних, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, який здійснювався при фіксації дій, передбачених ст.ст. 266, 254, 256 КУпАП. Жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписі, суду не надано.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу, у якого був заведений двигун, на водійському місці якого перебував ОСОБА_1 , та вказали йому заглушити двигун. Працівники поліції запитали у ОСОБА_1 , чому він керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчувається запах алкоголю з порожнини рота, на що він відповів, що їхав до вітчима, у якого з його слів проблеми зі здоров`ям. Крім того, ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками патрульної поліції жодним чином не заперечував, що він керував транспортним засобом. 

Зокрема на відеозаписі зафіксовано повідомлення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей, пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомого приладу Драгер та у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився пройти огляд за допомогою приладу Драгер, та сам процес проведення огляду ОСОБА_1 , результат якого 3,42‰. Працівниками поліції було повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповів «добре». Таким чином, доводи захисника про необізнаність ОСОБА_1 із наслідками відмови від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, є безпідставними та жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Крім того, не заслуговують й на увагу доводи сторони захисту про незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду та нероз`яснення йому його прав. На 41 хвилині 28 секунді відеозапису працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, а на 41 хвилині 33 секунді відеозапису ОСОБА_1 вказав «я з усім згоден». 

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, клопотання захисника Коваленко Т.В. про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП та клопотання про визнання результатів огляду недійсними є необґрунтованими, але враховуючи, що доводи та вимоги в них перекликаються з доводами апеляційної скарги, суд вважає їх складовими змісту апеляційної скарги.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, в той час як доводи поданої апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя - 
ПОСТАНОВИВ
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП задовольнити та вважати апеляційну скаргу прийнятною.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 363/3362/25
Апеляційне провадження № 33/824/374/2025
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Суддя у першій інстанції - Котлярова І.Ю.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.