КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/2184/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу 
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький,25009
третя особа: Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053
про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом, в якому просить:
1)визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 01.01.2026р. №262940021568 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
2)зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 26.12.2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи, згідно записів трудової книжки Серії НОМЕР_1 , з 01.09.1992 по 30.06.1993, з 18.10.1995 по 02.01.1999.
Ухвалою суду від 14.04.2026 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с.19-20).
Відповідач у відзиві зазначив, що з позовними вимогами не погоджується та просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії.
Ухвалою суду від 12.05.2026 від відповідача в справі витребувано додаткові докази, які надійшли до суду 15.05.2026 року.
Дослідивши письмові докази у справі суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач 26.12.2025 року, в зв`язку з досягненням 60-річного віку, звернулася з заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 01.01.2026 року №262940021568 їй було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням, оскаржила його до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.
До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Зі змісту оскаржуваного рішення встановлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки ( НОМЕР_2 ), а саме:
- з 08.06.1992 по 31.08.1992, з 01.09.1992 по 29.01.1993 та з 29.01.1993 по 01.07.1993 /не внесено зміни про реорганізацію підприємства/,
- з 18.10.1995 по 02.01.1999 /має місце виправлення дати прийняття на роботу, записи про період роботи засвідчено печаткою "Поштовий ящик" без зазначення коду ЄДРПОУ підприємства/
Крім того, до страхового стажу не враховано періоди роботи з 08.06.1992 по 31.08.1992, з 01.09.1992 по 29.01.1993 та з 29.01.1993 по 01.07.1993, згідно акту опитування свідків для підтвердження трудового стажу від 26.12.2025, оскільки:
- з 08.06.1992 по 01.11.1992 в трудових книжках свідків відсутні відомості про реорганізацію підприємства,
- з 02.11.1992 по 01.07.1993 назва підприємств, на яких працювали свідки не відповідає назві підприємства, на якому працювала заявниця. 
Для підтвердження страхового стажу позивачем надав трудову книжку серії НОМЕР_2 (а.с.11-15).
Трудова книжка містить такі записи щодо спірного періоду роботи позивачки в КСП "Олександрівське" :
- запис №12 – 08.06.1992- прийнята на роботу комірником продбази (а.с.12)
- запис №13 – 31.08.1992-звільнена за переведенням в торгово-виробничий комерційний центр "Побєда"
-запис№14 - 01.09.1992 – прийнята на посаду комірником торгівельно-закупівельної бази
- запис №15 – 29.01.1993 – звільнена в зв`язку з ліквідацією 
- запис №16 – 29.01.1993-прийнята на в підприємство «Перемога» на ту ж посаду 
- запис №17 – 01.07.1993 – звільнена з посади, в зв`язку з реорганізацією АТ «Перемога» 
- запис №18 – 01.07.1993 – прийнята на посаду в товариство на ту ж посаду
- запис №19 – 17.10.1995 – звільнена з роботи
- запис №20 – 18.10.1995 – прийнята на посаду бухгалтера в Мале приватне автотранспортне підприємство
- запис №21 – 02.01.1999 – звільнена з посади
- запис №22 – 04.01.1999 – зарахована на посаду прибиральниці в редакцію газети ВРУ "Голос України" (а.с.11-15).
Будь-яких виправлень чи неточностей вищевказані записи трудової книжки не містять. Крім того, судом враховано, що перед записом №12 про прийняття її на посаду комірника промбази стоїть штамп з назвою підприємства "Райгастрономторг Радянського району" (а.с.12), яке було в подальшому реорганізовано.
На підставі ч.1 ст.62 Закону №1788 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише за відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію за віком, підтверджуючими документами можуть бути довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.
Дослідженням відомостей трудової книжки, копія якої долучена до матеріалів справи та акту опитування свідків встановлено, що вказані документи щодо періоду спірного стажу не містять неузгоджень. Відсутні докази підроблення записів. То ж обґрунтованих сумнівів урахувати спірні періоди стажу відповідач не мав.
Судом було додатково витребувано ряд доказів, що стосуються показів свідків в частині підтвердження трудового стажу позивача.
Зі змісту долучених до справи доказів встановлено, що ОСОБА_2 в період з 08.06.1992 по 017.10.1995 працювала в "Райгастрономторзі Радянського району"; ОСОБА_3 в період з 08.06.1992 по 17.10.1995 "Райгастрономторзі Радянського району". 
За наведених обставин суд не може вважати рішення відповідача від 01.01.2026 за № 262940021568 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком (з мотивів браку страхового стажу через неврахування періодів роботи позивача) достатньо обґрунтованим та таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин у справі.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію та виплачувати, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом у даній справі, оскаржуване рішення відповідачем було прийнято без належного дослідження та врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
В матеріалах адміністративної справи відсутні докази на підтвердження того, що органом пенсійного фонду вживались відповідні заходи, направлені на всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих позивачем документів та чи були досліджені документи, що є в пенсійній справі позивача.
При цьому, суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи та обставини, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії чи переведення з одного виду пенсії на інший за умови, що таких дій не вчинив відповідач.
Зазначене свідчить про відсутність підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення саме про призначення позивачу пенсії за віком.
Таким чином, оскільки відповідачем оскаржуване рішення було прийнято без врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а суд не може перебирати на себе функцію органу Пенсійного фонду України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії та доданих до неї документів, а лише перевіряє відповідність чинному законодавству рішення суб`єкта владних повноважень, яке оскаржується в судовому порядку, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду трудової діяльності з 01.09.1992 по 30.06.1993, з 18.10.1995 по 02.01,1999 та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова осо
Керуючись ст.ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №262940021568 від 01.01.2026 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати період здійснення трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.09.1992 по 30.06.1993, з 18.10.1995 по 02.01.1999.
Зобов`язати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 26.12.2025 року, із зарахуванням до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду її трудової діяльності з 01.09.1992 по 30.06.1993, з 18.10.1995 по 02.01.1999 та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
В задоволені решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 1065 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту. 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО