ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 320/16100/23
провадження № К/990/42209/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Загороднюка А. Г., Мельник-Томенко Ж. М.
розглянув у письмовому провадженні у суді касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року, ухваленого у складі головуючого судді Головенка О. Д., та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Ключковича В. Ю., суддів: Вівдиченко Т. Р., Грибан І. О.
І. Суть спору
1. У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), в якому, з урахуванням зміни позовних вимог, просить:
1.1. визнати протиправною бездіяльність НАЗК по нерозгляду фактів корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, що наведені у зверненні ОСОБА_1 до НАЗК від 10 березня 2023 року та зобов`язати НАЗК розглянути факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, що наведені у зверненні ОСОБА_1 до НАЗК від 10 березня 2023 року;
1.2. визнати протиправною бездіяльність НАЗК по ненаданню статусу викривача ОСОБА_1 та зобов`язати НАЗК надати ОСОБА_1 статус викривача з 02 грудня 2022 року та внести до Національної служби здоров`я України приписи з вимогою про усунення порушень прав ОСОБА_1 як викривача.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що обіймає посаду заступника директора Адміністративного департаменту Національної служби здоров`я України та відповідно до приписів законодавства вживав встановлені законом заходи щодо викриття можливих фактів корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а саме готував доповідні записки та звернення на ім`я Голови Національної служби здоров`я України, в яких викладав інформацію про порушення.
Позивач вказує, що 16 січня 2023 року він направив Голові Національної служби здоров`я України звернення № 10-10/16-23 про встановлення йому грошових надбавок. Разом з цим 20 січня 2023 року позивач направив Голові Національної служби здоров`я України звернення про наявний у нього статус викривача, про недопущення дискримінаційного підходу та про встановлення йому грошових надбавок на належному рівні.
Однак 30 січня 2023 року наказом Національної служби здоров`я України № 65 встановлено надбавки усім працівникам адміністративного департаменту, окрім позивача. При цьому 02 березня 2023 року директором адміністративного департаменту ініційовано порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 .
Позивач зазначає, що 22 лютого 2023 року він підготував заяву до Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) в порядку, передбаченому статтею 214 Кримінального процесуального кодексу України, вказавши про злочин.
Стверджує, що 27 лютого 2023 року Вищий антикорупційний суд розглянув заяву щодо бездіяльності НАБУ у справі № 991/1765/23 та зобов`язав НАБУ внести заяву позивача до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Позивач наголошує, що 10 березня 2023 року він направив НАЗК звернення викривача, яке відповідач залишив без розгляду в частині підтвердження у ОСОБА_1 статусу викривача, що, на думку позивача, порушує його права, які стосуються внесення до Національної служби здоров`я України приписів з вимогою про усунення порушень прав позивача як викривача, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора Адміністративного департаменту Національної служби здоров`я України, вживав встановлені законом заходи щодо викриття можливих фактів корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, зокрема, шляхом подання службових/доповідних записок керівництву.
4. 22 лютого 2023 року ОСОБА_1 підготував заяву в порядку, передбаченому статтею 214 Кримінального процесуального кодексу України до Національного антикорупційного бюро України про злочин (заява зареєстрована 22.02.2023 ЗГ № Н-2518).
5. 27 лютого 2023 року Вищий антикорупційний суд розглянув заяву щодо бездіяльності НАБУ, справа № 991/1765/23, та зобов`язав НАБУ внести заяву ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
6. 10 березня 2023 року НАБУ внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52023000000000112 за фактом вчинення службовими особами Національної служби здоров`я України службової недбалості, що спричинило тяжкі наслідки за статтею 367 Кримінального кодексу України.
Разом з цим 10 березня 2023 року НАБУ внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52023000000000111 за фактом вчинення службовими особами Національної служби здоров`я України зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки за статтею 364 Кримінального кодексу України.
7. ОСОБА_1 листом від 10 березня 2023 року (вх. № ПК/333/0-23) звернувся до НАЗК, в якому просив провести перевірку можливих фактів наявності конфлікту інтересів, зокрема, у директора Адміністративного департаменту Національної служби здоров`я України ОСОБА_2 , надати підтвердження/спростування набуття ним статусу викривача, а також вжити заходів захисту стосовно нього як викривача.
8. НАЗК листом від 30 березня 2023 року № 25-11/6730-23 повідомлено позивача, що для підтвердження набуття ним статусу викривача йому необхідно безпосередньо звернутися до суб`єктів розгляду раніше поданих ним повідомлень про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, тобто, до НАБУ та/або Національної служби здоров`я України.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
9. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року, в позові відмовлено.
10. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було можливості встановити факт участі ОСОБА_1 у вказаних ним кримінальних провадженнях, саме як викривача, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, інформація щодо підтвердження набуття ним прав викривача у вигляді письмового повідомлення слідчого до НАЗК не надходила, при цьому, протилежного суду не доведено. Своєю чергою у НАЗК не було достатніх правових підстав для вжиття заходів реагування спрямованих на відновлення порушених прав позивача як викривача, у зв`язку з цим зазначені ОСОБА_1 обставини щодо його дискримінації з боку роботодавця не могли бути предметом перевірки НАЗК до отримання повідомлення від НАБУ як суб`єкта розгляду його заяви про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.
Суд першої інстанції зазначив, що суб`єктом розгляду повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, який за наслідком розгляду повідомлення ОСОБА_1 може підтвердити або спростувати факт статусу останнього як викривача, є НАБУ, оскільки зі змісту повідомлення ОСОБА_1 від 10 березня 2023 року, наданого до відповідача висновується, що 22 лютого 2023 року позивач звернувся до НАБУ із заявою про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, службовими особами Національної служби здоров`я України. Зокрема, згідно з інформацією наданої позивачем, НАБУ розпочато досудові розслідування у кримінальних провадженнях № 52023000000000112 та № 52023000000000111, за фактом вчинення службовими особами Національної служби здоров`я України кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України.
Своєю чергою НАЗК листом від 30 березня 2023 року № 25-11/6730-23 у встановлений законодавством термін, повідомило ОСОБА_1 про те, що для підтвердження набуття ним статусу викривача рекомендується звернутися до НАБУ, а також про те, що станом на момент надання відповіді, відсутні підстави для вжиття НАЗК передбачених законом заходів щодо захисту його як викривача, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про недопущення по відношенню до позивача бездіяльності в частині розгляду його повідомлення, яке стосувалося захисту його прав як викривача.
Крім того, у зв`язку з тим, що повідомлення ОСОБА_1 від 10 березня 2023 року частково стосувалося можливих фактів порушення вимог законодавства щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема, у директора Адміністративного департаменту Національної служби здоров`я України ОСОБА_2., відповідачем було надано відповідь і в цій частині (лист-відповідь долучено до відзиву на позовну заяву), тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними.
Стосовно доводів позивача з приводу бездіяльності НАЗК, що полягає у невнесенні керівнику Національної служби здоров`я України припису з вимогою про усунення порушення прав ОСОБА_1 як викривача, суд першої інстанції врахував приписи пункту 13 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції», згідно з яким до повноважень НАЗК належать отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями.
Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що передумовою для внесення відповідачем припису є здійснення ним перевірки дотримання законодавства з питань захисту прав викривачів та встановлення за результатами такої перевірки порушення вимог Закону щодо захисту викривачів. Разом з тим, враховуючи, що за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 10 березня 2023 року, відповідач не мав на той момент об`єктивної можливості підтвердити набуття ним прав викривача, тому правові підстави для реагування в межах повноважень, визначених пунктом 13 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції», на даному етапі були також відсутні, при цьому, що відповідач в цілому не заперечує наявності компетенції в цій частині. Так, відповідач під час розгляду цього спору не заперечує можливості виникнення 22 лютого 2023 року у позивача прав викривача у зв`язку із його зверненням до НАБУ з повідомленням про можливе вчинення корупційних кримінальних правопорушень посадовими особами Національної служби здоров`я України, а лише констатує об`єктивну неможливість за даних обставин підтвердити зазначений факт, оскільки не є суб`єктом розгляду вказаного повідомлення.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання НАЗК надати позивачу статус викривача та внести припис керівнику Національної служби здоров`я України з вимогою про усунення порушень його прав як викривача, суд першої інстанції зазначив, що вказані позовні вимоги є похідними від вимоги визнання бездіяльності протиправною та, відповідно, є такими, що також не підлягають задоволенню, як необґрунтовані та передчасні, оскільки умовою для вжиття заходів реагування стосовно можливого порушення прав ОСОБА_1 як викривача, у тому числі проведення перевірки можливих фактів порушення вимог Закону з боку керівництва Національної служби здоров`я України, є саме наявність підтвердження набуття ним таких прав.
11. Зазначена позиція підтримана Шостим апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
12. Позивач подав касаційну скаргу з підстав, з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої, підпунктів «а», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Так, автор скарги вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 761/8294/21, згідно з яким особа набуває статусу викривача з моменту повідомлення інформації про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою. При цьому в Законі відсутні норми, які б визначали момент виникнення прав викривачів у залежності від інших юридичних фактів, зокрема, повідомлення особою керівництва юридичної особи, про те, що вона є викривачем, чи повідомлення на адресу НАЗК від уповноваженого органу досудового розслідування про початок досудового розслідування за заявою викривача корупції.
13. За наслідками автоматичного розподілу касаційну скаргу було передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Губська О. А., судді: Мартинюк Н. М., Мацедонська В. Е.
Верховний Суд ухвалою від 20 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у цій справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 328 КАС України.
У зв`язку з обранням судді Губської О. А. до Великої Палати Верховного Суду призначено повторний автоматичний розподіл цієї справи, за результатами якого ця справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Мартинюк Н. М., судді: Жук А. В., Мельник-Томенко Ж. М.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Мартинюк Н. М. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл цієї справи, за результатами якого ця справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Смокович М. І., судді: Загороднюк А. Г., Мельник-Томенко Ж. М.
14. Представник НАЗК подала відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
15. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1700-VII).
18. Визначення викривача міститься у статті 1 Закону № 1700-VII та означає фізичну особу, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.
При цьому спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.
19. Частиною першою статті 4 Закону № 1700-VII визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
20. За приписами пунктів 9, 13 частини першої статті 11 Закону № 1700-VII до повноважень НАЗК належать: 
забезпечення ведення Єдиного порталу повідомлень викривачів, Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення;
отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, участь у забезпеченні їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями.
21. Відповідно до пунктів 5-2, 5-3, 5-5 частини першої статті 12 Закону № 1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права:
проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, юридичних особах публічного права та юридичних особах, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм, функціонування внутрішніх і регулярних каналів повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, захисту викривачів;
вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів;
отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняних до них осіб, працівників юридичних осіб публічного права та юридичних осіб, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення вимог цього Закону щодо захисту викривачів;
22. Абзацами першим-другим частини шостої статті 12 Закону № 1700-VII передбачено, що у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.
Припис Національного агентства є обов`язковим для виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.
23. Права та гарантії захисту викривача містяться у статті 53-3 Закону № 1700-VII.
Так, права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону.
Викривач має право: 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Законом; 2) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 3) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав повідомлення, підтвердження його прийняття і реєстрації; 4) давати пояснення, свідчення або відмовитися їх давати; 5) на безоплатну правову допомогу у зв`язку із захистом прав викривача; 6) на конфіденційність; 7) повідомляти про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону без зазначення відомостей про себе (анонімно); 8) у разі загрози життю і здоров`ю на забезпечення безпеки щодо себе та близьких осіб, майна та житла або на відмову від таких заходів; 9) на відшкодування витрат у зв`язку із захистом прав викривачів, витрат на адвоката у зв`язку із захистом прав особи як викривача, витрат на судовий збір; 10) на винагороду у визначених законом випадках; 11) на отримання психологічної допомоги; 12) на звільнення від юридичної відповідальності у визначених законом випадках; 13) отримувати інформацію про стан та результати розгляду, перевірки та/або розслідування за фактом повідомлення ним інформації.
Права та гарантії захисту викривачів поширюються на близьких осіб викривача.
24. Відповідно до частини першої статті 53-4 Закону № 1700-VII викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону.
До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше.
25. У пункті 16-2 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України також міститься визначення викривача та означає фізичну особу, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.
26. При цьому Національне антикорупційне бюро України у розумінні статті 1 Закону № 1698-VII є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.
Завданням Національного бюро є протидія корупційним та іншим кримінальним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці, а також вжиття інших передбачених законом заходів щодо протидії корупції.
27. В силу частини дев`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, дізнавач протягом 24 годин з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у письмовій формі повідомляє Національне агентство з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Копія зазначеного повідомлення Національному агентству з питань запобігання корупції надається викривачу. 
VI. Позиція Верховного Суду
28. Отже, викривачем вважається особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.
29. Водночас для того, щоб особа підлягала захисту як викривач принципово важливим є саме обґрунтоване переконання такої особи в тому, що інформація про яку повідомляється, є достовірною. Критерієм обґрунтованості переконання особи в достовірності інформації про такі правопорушення, яка повідомляється, вважається: вжиття особою заходів з метою отримання доказів правопорушення, про яке повідомляється (наприклад, направлення запитів, збирання документів, звуко-, відеозаписів, які засвідчують факти та обставини тощо); пріоритет публічного інтересу особи, яка повідомляє про порушення, над особистою образою чи зацікавленістю.
30. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора Адміністративного департаменту Національної служби здоров`я України, листом від 10 березня 2023 року (вх. № ПК/333/0-23) звернувся до НАЗК, в якому просив провести перевірку можливих фактів наявності конфлікту інтересів, зокрема, у директора Адміністративного департаменту Національної служби здоров`я України ОСОБА_2 , надати підтвердження/спростування набуття ним статусу викривача, а також вжити заходів захисту стосовно нього як викривача.
НАЗК листом від 30 березня 2023 року № 25-11/6730-23 повідомлено ОСОБА_1 , що для підтвердження набуття ним статусу викривача йому необхідно безпосередньо звернутися до суб`єктів розгляду раніше поданих ним повідомлень про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, тобто, до Національного антикорупційного бюро України та/або Національної служби здоров`я України.
Своєю чергою ОСОБА_1 стверджує про те, що НАЗК безпідставно не підтвердило йому статус викривача та протиправно не внесло до Національної служби здоров`я України припис з вимогою про усунення порушення його прав як викривача.
31. Варто зазначити, що основною метою викриття відповідної інформації має бути саме запобігання, виявлення, перешкоджання та припинення порушення вимог Закону № 1700-VII, вчинення корупційного чи пов`язаного з корупцією правопорушення іншою особою. Викривач повинен діяти як незацікавлений спостерігач щодо ситуації, про яку повідомляється, і потребувати захисту саме у зв`язку з повідомленням про відповідне правопорушення.
32. Як висновується з приписів наведених норм права, статус викривача підтверджується саме документами про повідомлення корупції, зокрема копією листа слідчого до НАЗК.
При цьому письмове повідомлення слідчого до НАЗК є ключовим документом для включення особи до системи захисту, а саме: НАЗК бере таку особу на облік для моніторингу дотримання її трудових та інших прав, а також захисту від звільнення, оскільки цей документ є юридичним доказом того, що особа має імунітет, передбачений статтею 53-4 Закону № 1700-VII. У разі ж якщо слідчий не надіслав таке повідомлення, то він порушує вимоги частини дев`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, що є підставою для скарги саме на його бездіяльність.
33. У доводах касаційної скарги автор вказує на висновок Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 761/8294/21.
Так, у вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку, що особа набуває статусу викривача з моменту повідомлення інформації про порушення вимог Закону іншою особою. При цьому в Законі № 1700-VII відсутні норми, які б визначали момент виникнення прав викривачів залежно від інших юридичних фактів, зокрема, повідомлення особою керівництва юридичної особи про те, що вона є викривачем, чи повідомлення на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції від уповноваженого органу досудового розслідування про початок досудового розслідування за заявою викривача корупції.
34. Водночас варто зазначити, що у спірних правовідносинах, суб`єктом розгляду повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, який за наслідком розгляду повідомлення ОСОБА_1 може підтвердити або спростувати факт того, що останній є викривачем, є НАБУ, оскільки як висновується із змісту повідомлення ОСОБА_1 від 10 березня 2023 року, наданого до НАЗК, 22 лютого 2023 року позивач звернувся до НАБУ із заявою про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, службовими особами Національної служби здоров`я України.
35. Так, відповідно до інформації наданої позивачем, НАБУ розпочато досудові розслідування у кримінальних провадженнях № 52023000000000112 та № 52023000000000111, за фактом вчинення службовими особами Національної служби здоров`я України кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України.
36. При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, до НАЗК не надходили повідомлення від органів досудового розслідування про початок досудового розслідування за участю ОСОБА_1 як викривача, про що його й було безпосередньо поінформовано у відповіді на звернення.
37. Хоча, як уже зазначалось, в силу частини дев`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, дізнавач протягом 24 годин з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у письмовій формі повідомляє Національне агентство з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування за участю викривача, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
38. У разі ж якщо слідчий не надіслав таке повідомлення, то він порушує вимоги частини дев`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, що є підставою для скарги саме на його бездіяльність.
39. Стосовно доведення зв`язку між повідомленням та негативними заходами впливу до викривача варто зазначити, що у судових провадженнях чи провадженнях будь-якого іншого органу, які стосуються шкоди, що завдана особі, яка повідомляє про порушення, і за умови встановлення, що ця особа здійснила повідомлення чи публічне розкриття та зазнала шкоди, то презюмується, що шкоди було завдано в рамках переслідування за повідомлення чи публічне розкриття. У таких випадках обов`язок доведення, що застосовані до особи, яка повідомила про порушення, заходи базувалися на належно обґрунтованих підставах, покладається на особу, яка вжила таких заходів.
Отже, викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 815/2074/18 (провадження № К/9901/10664/19; К/9901/10699/19).
40. Верховним Судом у постановах від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/8080/18 та від 04 березня 2026 року у справі № 761/19090/24 зауважувалось, що про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою можуть свідчити, зокрема, але не виключно, такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких він повідомив. 
41. Повертаючись до обставин цієї справи, у НАЗК не було можливості встановити факт участі ОСОБА_1 у вказаних ним кримінальних провадженнях, саме як викривача, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, інформація щодо підтвердження набуття ним прав викривача, у вигляді письмового повідомлення слідчого до відповідача не надходила.
Своєю чергою у НАЗК не було достатніх правових підстав для вжиття заходів реагування спрямованих на відновлення порушених прав позивача, як викривача, у зв`язку з цим, зазначені ОСОБА_1 обставини щодо його дискримінації з боку роботодавця не могли бути предметом перевірки НАЗК до отримання повідомлення від НАБУ як суб`єкта розгляду його заяви про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.
З наведеного висновується, що листом від 30 березня 2023 року № 25-11/6730-23 у встановлений законодавством термін, повідомило ОСОБА_1 про те, що для підтвердження набуття ним статусу викривача рекомендується звернутися до НАБУ, а також про те, що станом на момент надання відповіді, відсутні підстави для вжиття відповідачем передбачених Законом заходів щодо захисту його, як викривача, а отже не було допущено по відношенню до позивача бездіяльності в частині розгляду його повідомлення, яке стосувалося захисту його прав як викривача.
У зв`язку з тим, що повідомлення ОСОБА_1 від 10 березня 2023 року частково стосувалося можливих фактів порушення вимог законодавства щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, зокрема, у директора Адміністративного департаменту Національної служби здоров`я України ОСОБА_2., відповідачем було надано відповідь і в цій частині, про що свідчить відповідний лист-відповідь, який долучено до відзиву на позовну заяву.
Щодо позовних вимог з приводу бездіяльності НАЗК, яка, на думку позивача, полягає у невнесенні керівнику Національної служби здоров`я України припису з вимогою про усунення порушення прав ОСОБА_1 як викривача, варто зазначити, що здійснення перевірки дотримання законодавства з питань захисту прав викривачів та встановлення за результатами такої перевірки порушення вимог Закону № 1700-VII щодо захисту викривачів є передумовою для внесення відповідачем припису. 
Водночас саме слідчий або дізнавач повідомляє НАЗК про початок досудового розслідування за участю викривача, підстави для початку розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема короткий виклад обставин, попередня кваліфікація злочину, тощо.
У цій справі до НАЗК не надходили повідомлення від органів досудового розслідування про початок досудового розслідування за участю ОСОБА_1 як викривача, а тому НАЗК розглянуто звернення позивача відповідно до положень Закону № 1700-VII, в межах повноважень та за результатами розгляду, викладеної в ньому інформації, надано обґрунтовану відповідь позивачу.
При цьому позивач самостійно визначив НАБУ суб`єктом розгляду свого повідомлення про корупцію, направивши до останнього звернення про можливі ознаки злочинів у діях службових осіб Національної служби здоров`я України, за результатами розгляду якого 10 березня 2023 року НАБУ розпочато досудові розслідування у кримінальних провадженнях.
42. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.
43. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
44. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
45. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
46. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі № 320/16100/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович 
Судді А. Г. Загороднюк 
Ж. М. Мельник-Томенко