Справа № 539/944/26
Провадження № 2/539/1144/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
10 червня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Берко О. С.,
розглянувши у приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовна заява мотивована тим, що 30 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено відповідний актовий запис № 108 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу у сторін у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Між сторонами у справі постійно виникали конфліктні ситуації та непорозуміння. Ведення спільного господарства припинилось, а неодноразові спроби до примирення не дали очікуваних результатів. У подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, з грудня 2025 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо. У позові ОСОБА_1 просив залишити судові витрати за ним і не стягувати їх з відповідача. 
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 грудня 2021 року Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 108, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Рух справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2026 року справу № 539/944/26 передано судді Пилипчуку М. М.
Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
У відповіді, яка надійшла до суду з Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даними реєстру територіальної громади зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив.
Учасники судового процесу в судові засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без участі позивача.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що 30 грудня 2021 року Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 108.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 проведено реєстрацію народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органом реєстрації цивільного стану столичного міста Варшава Мазовецького воєводства, позначення акту 1465011/00/АU/2023/968093. Батьком дитини є ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 .
Позивач у своєму позові зазначає, що сторони мають різні погляди на життя, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Сімейні відносини між сторонами як подружжям припинені з грудня 2025 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.
Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України (частина друга статті 36 СК України).
Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (стаття 51 СК України).
Відповідно до частин першої та третьої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Згідно з частиною другою статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя статті 105 СК України).
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України).
Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе за наявності почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.
За змістом частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що розірвання шлюбу, здійснене органами державної реєстрації актів цивільного стану, засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд має виходити з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Під шлюбом слід розуміти сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Верховний Суд у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц виклав висновок про те, що «заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ».
Оскільки шлюбні відносини між подружжям припинені, наміру їх відновлювати у позивача не має, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, відповідно, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між подружжям.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство ними не ведеться, вони проживають окремо, а наміру зберігати шлюб та відновлювати сімейні відносини позивач не має. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення в розумінні частини другої статті 112 СК України.
Питання щодо утримання та виховання малолітнього сина сторін предметом цього спору не є та, за потреби, може бути вирішене в іншому провадженні. Питання розподілу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, у цій справі також не порушувалося.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 259, 263, 265, 279, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 грудня 2021 року Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 108 розірвати.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ).
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ).

Суддя М. М. Пилипчук