ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1332/26	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» (Україна, 50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Металургів, буд. 40, код ЄДРПОУ 42002540) 
до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (Російська Федерація, 119991, м. Москва, вул. Житная, буд. 14, будівля 1) 
про стягнення збитків у сумі 89 291 520 грн, що еквівалентно 2 144 446,13 доларам США

Суддя Дичко В.О.
Секретар судового засідання Пилипенко В.Р.

Представники:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення майнової шкоди (збитків) у сумі 89 291 520 грн, що еквівалентно 2 144 446,13 доларам США (на дату оцінки).
Посилаючись на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач зазначає про звільнення від сплати судового збору.
В обґрунтування позову вказує, що внаслідок пошкодження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності», а саме: будівель готельного комплексу «Аврора» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Металургів, буд. 40, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, заподіяно майнову шкоду (збитки) у виді реальних збитків.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2026 позовну заяву залишено без руху. Позивачу запропоновано протягом 5 днів дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та надати до суду доказ такої реєстрації; обґрунтувати, з посиланням на нормативно-правові акти, пред`явлення позову до Міністерства юстиції Російської Федерації.
30 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Позивач повідомляє, що зареєстрував електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та долучає відповідь № 32896417 від 27.03.2026 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС у Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності». Також зазначає, що у спорі про відшкодування шкоди, завданої державою, належним відповідачем є держава як учасник цивільних правовідносин в особі органу, якого позивач указує порушником своїх прав. Позивач наголошує, що зазначене відповідає нормам міжнародного права та практиці Верховного Суду. При цьому Міністерство юстиції Російської Федерації є органом, через який держава реалізує свою правову позицію та бере участь у судових правовідносинах.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/1332/26 та призначено підготовче засідання на 21.04.2026 о 10:30 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2026 відкладено підготовче засідання у справі № 904/1332/26 на 05.05.2026 об 11:00 год.
05 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» надійшло клопотання про долучення доказів. Позивач просить поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи такі докази: копію фіскального чеку про відправку примірника позову (з додатками) з трек-номером RA030372907UA; інформацію про трекінг відправлення RA030372907UA з датою вручення відповідачу, отриману з офіційного вебсайту Акціонерного товариства «Укрпошта».
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2026 за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» поновлено строк для подання доказів та долучено до матеріалів справи № 904/1332/26 докази, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» до суду 05.05.2026 року. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі № 904/1332/26 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 25.06.2026 о 10:00 год.
Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд указує таке.
Згідно з ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно, - можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Отже, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі в національному суді іншої держави, зокрема, як відповідача.
Водночас, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022, Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською Федерацією, що унеможливлює з цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства Російської Федерації в Україні, враховуючи припинення його роботи на території України.
За правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 щодо судового імунітету Російської Федерації у справах про відшкодування шкоди, завданої державою-агресором, РФ, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії фізичній особі – громадянину України. Верховний Суд виходить із того, що названа країна-агресор діяла не в межах свого суверенного права на самооборону, навпаки віроломно порушила всі суверенні права України, діючи на її території, а тому безумовно надалі не користується в такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Таким чином, починаючи з 2014 року, немає необхідності в направленні до посольства РФ в Україні запитів щодо згоди РФ бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням РФ збройної агресії проти України й ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24.02.2022 таке надсилання неможливе ще й у зв`язку з розірванням дипломатичних зносин України з РФ.
У постановах від 18.05.2022 у справах № 428/11673/19 та № 760/17232/20-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду розширив наведений правовий висновок, згідно з якими підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції Організації Об`єднаних Націй (надалі – ООН) про юрисдикційні імунітети держав та їх власності від 02.12.2004. Підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України у сфері боротьби з тероризмом.
Судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення Російською Федерацією державного суверенітету України, а тому не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, звертаючись із позовною заявою до Російської Федерації, для правильного вирішення спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» не потребує згоди компетентних органів держави Російська Федерація на розгляд справи в судах України або наявності міжнародної угоди між Україною та Російською Федерацією з цього питання.
При цьому суд враховує правову позицію, викладену в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, відповідно до якої національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом «генерального делікту»).
Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України ухвала, якою суд викликає учасників справи в судове засідання або для участі у вчиненні відповідної процесуальної дії, повинна містити:
1) ім`я (прізвище, ім`я, по-батькові) фізичної особи чи найменування юридичної особи, якій адресується ухвала;
2) найменування та адресу суду;
3) зазначення місця, дня і часу явки за викликом;
4) назву та номер справи, за якою робиться виклик;
5) зазначення, як хто викликається особа;
6) зазначення, чи викликається особа у підготовче засідання, в судове засідання або для участі у вчиненні певних процесуальних дій (із їх зазначенням);
7) роз`яснення про наслідки неявки залежно від процесуального статусу особи, яка викликається, і про обов`язок повідомити суд про причини неявки.
Згідно з ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу. 
З огляду на розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, що унеможливлює надсилання ухвал суду на адресу відповідача в особі посольства Російської Федерації в Україні, повідомлення відповідача про дати, час та місце проведення судових засідань у даній справі суд здійснив шляхом розміщення на офіційному вебсайті судової влади України (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/) оголошень-повідомлень (а.с. 87, 103, 111).
Крім того, в матеріалах справи наявні докази направлення на адресу посольства Російської Федерації в Республіці Молдова та отримання останнім позову з долученими до нього документами (а.с. 63-65, 113-114).
Також суд наголошує, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.
Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі – Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Отже, у відповідача були всі відомості, необхідні для пошуку та відстеження руху справи №904/1332/26, у тому числі можливість отримання такої інформації з відкритого джерела – Єдиного державного реєстру судових рішень.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2026 про відкриття провадження у справі № 904/1332/26, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.
Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.
Суд також ураховує, що в силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на дату ухвалення рішення у справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку для підготовки правової позиції від держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації до Господарського суду Дніпропетровської області не надходили.
Ураховуючи вищевикладене, а також з огляду на достатність наявних у справі доказів, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній документами.
25 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності учасника справи. Просить суд розглядати справу № 904/1332/26 без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності». Повідомляє, що підтримує позов та просить його задовольнити в повному обсязі.
З огляду на предмет та підстави позовної заяви в даній справі, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, необхідних для вирішення спору по суті та ухвалення обґрунтованого рішення
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою 25.06.2026 у судове засідання всіх учасників справи, рішення підписано без його проголошення
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування в даній справі є наявність/відсутність підстав для стягнення збитків, заподіяних у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації.
Згідно з витягами № 119443389 від 03.04.2018 (а.с. 6) та № 194395547 від 23.12.2029 (а.с. 7) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» на праві приватної власності належить готельний комплекс «Аврора», літ. «В-2-4-6», загальною площею 6 644,2 кв.м, житловою площею 1 306,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 452938812110, номери записів про право власності: 25558177, 34808185), що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, просп. Металургів, буд. 40.
Відповідно до витягу № 267363940 від 24.07.2021 (а.с. 8) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» на підставі договору оренди № 2021383 від 29.06.2021 перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 1211000000:02:003:0032, площею 0,4712 га, на якій розташований зазначений готельний комплекс «Аврора».
26 серпня 2024 року о 23:20 год підрозділами Збройних сил Російської Федерації нанесено ракетний удар балістичною ракетою (ОТРК «Іскандер М») по цивільній інфраструктурі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Місце влучання – будівля готелю «Аврора» по просп. Металургів, буд. 40.
Відомості про вказану подію слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22024040000001040 від 27.08.2024 (а.с. 44).
Позивач надав до суду витяг від 09.01.2025 (а.с. 36-37) з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, щодо об`єкта нерухомого майна, якому в зазначеному реєстрі присвоєно номер ОНМ-09.01.2025-449792, що належить до будівель нежитлових, готелі, ресторани та подібні будівлі, розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Криворізький район, Криворізька ТГ, м. Кривий Ріг, проспект Металургів, будинок 40.
Відомості до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, внесені згідно з актом № 22 від 02.09.2024 комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації (а.с. 38-39, надалі – Акт).
Відповідно до Акта назва об`єкта, що обстежувався, код згідно з НК 018:2023 – 1211, Будівлі готельні (з рестораном або без нього) готельний комплекс «Аврора».
Адреса розташування: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Металургів, 40.
Кадастровий номер земельної ділянки – 1211000000:02:03:0032.
Форма власності: приватна.
Власник: ТОВ «Філософія гостинності» (код ЄДРПОУ 42002540).
На підставі п. 2 Акта загальна характеристика пошкоджень об`єкта:
орієнтовна дата пошкодження об`єкта: 26 серпня 2024 року;
ймовірні причини пошкодження об`єкта: НС воєнного характеру внаслідок ракетного удару;
характеристика пошкоджень:
фундамент: очікує обстеження;
зовнішні стіни, фасад: 1 корпус зруйновано, 2 корпус частково пошкоджений;
дах/покрівля: 1 корпус зруйновано, 2 корпус пошкоджено 1 180 кв.м;
внутрішні стіни/перегородки: 1 корпус зруйновано, 2 корпус частково зруйновано, частково пошкоджено;
підлоги: 1 корпус зруйновано, 2 корпус пошкоджено;
заповнення віконних та дверних прорізів: 1 корпус зруйновано, 2 корпус пошкоджено скло віконних прорізів 4 од., вітражне скло 167 кв.м;
пошкоджено двері: 1 корпус зруйновано, 2 корпус метало-пластикові 6 од., дерев`яні 69 од.;
інженерні мережі та обладнання: 1 корпус зруйновано, 2 корпус пошкоджено; 
інші конструкції та елементи будівлі: 1 корпус зруйновано, 2 корпус пошкоджені віконні укоси, підвіконні дошки, підвіконні відливи, вітражі саперні маршові, штукатурка стін в окремих місцях, міжповерхові засклені перегородки з дверима, перегородки тамбура, дверні укоси.
Інформація щодо виконаних на дату обстеження ремонтно-відновлювальних робіт:
Віконні прорізи зашиті ОСБ дошками.
Інша додаткова інформація: 1 корпус зруйнований ліфт, технічний поверх, скляний атріум, 30 номерів, обладнаних меблями, санвузлами (в тому числі 8 дивани, 8 крісел, 30 односпальних ліжок, 15 двоспальних ліжок, 30 шаф для одежі, 30 письмових столів, 60стільців, 6 ванн, 6 біде, 25душових кабін, 33 унітази, 31 комплект сантехніки для ванн і душових, 33 комплекти сантехніки для умивальників, 33 умивальники, 45 комплектів постільної білизни, 45 матраців, 30комплектів штор, 98 стельових люстр, 36 телевізорів, 7системних блоків, 7 моніторів, 2 стійки рецепції, 20 кондиціонерів, 10 фанкойлів, радіатори опалення 20 шт., 6 диванів холу, 6 крісел холу), 4 обладнаних електричних щитових, мережі водопостачання, водовідведення, опалення, електропостачання, приточно-витяжна установка холу, літній майданчик 35 кв.м.
Висновки: рекомендовано технічне обстеження всієї будівлі комплексу відповідними спеціалістами, виконання невідкладних робіт щодо демонтажу окремих елементів комплексу, розглянути можливість щодо відновлення частини об`єкта шляхом капітального ремонту.
29 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» (надалі – замовник) та Фізична особа – підприємець Бихно Марина Володимирівна (надалі – виконавець) уклали договір № 34-25 проведення будівельно-технічної експертизи щодо визначення розміру матеріальної шкоди, завданої об`єкту, спричиненої внаслідок дій збройної агресії Російської Федерації (а.с. 9-10, надалі – Договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору виконавець зобов`язується виконати роботи з проведення будівельно-технічної експертизи щодо визначення розміру матеріальної шкоди, завданої об`єкту пошкодження – нежитлова будівля, будівля готелю, що розташована за адресою Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Металургів, 40, з подальшим складанням висновку експерта відповідно до діючого законодавства України, а саме: Закону України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 р. № 4038, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 р. №53/5, та інших, а замовник – прийняти та оплатити виконані роботи.
Згідно з пунктом 1.3 Договору строки виконання робіт складають 90 календарних днів з моменту підписання Договору.
Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна вартість робіт за цим Договором становить 60 000 грн (шістдесят тисяч грн 00 коп.), без ПДВ.
Згідно з пунктом 3.1 Договору здача-приймання робіт оформляється актом здачі-приймання після надання замовнику висновку експерта про виконання робіт з будівельно-технічної експертизи в 1 примірнику.
Відповідно до пункту 5.2 Договору виконавець має право виконати роботи достроково.
На підставі пункту 10.1 Договору Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань.
04 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» (надалі – замовник) і Фізична особа – підприємець Бихно Марина Володимирівна (надалі – виконавець) підписали та скріпили печатками акт приймання-передачі виконаних послуг (а.с. 11), яким підтверджується фактичне виконання згідно з договором № 34-25 від 29 квітня 2025 р. наступних робіт: надання робіт з проведення будівельно-технічної експертизи щодо визначення розміру матеріальної шкоди, завданої об`єкту пошкодження – нежитловій будівлі, будівлі готелю, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Металургів, 40, з подальшим складанням висновку експерта.
04 червня 2026 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи судовим експертом Бихно Мариною Володимирівною складено висновок експерта № 34-25 (а.с. 12-34, надалі – Висновок експерта).
Відповідно до Висновку експерта на вирішення експерту поставлено наступне питання:
Який розмір матеріальної шкоди, завданої об`єкту пошкодження – будівлі готельного комплексу «Аврора» (літ. В-2-4-6), що розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Металургів, будинок 40 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 452938812110), спричиненої внаслідок дій збройної агресії Російської Федерації?
Згідно з Висновком експерта розмір матеріальної шкоди, яку завдано об`єкту пошкодження – будівлі готельного комплексу «Аврора» (літ. В-2-4-6), що розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Металургів, будинок 40 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 452938812110), спричиненої внаслідок дій збройної агресії Російської Федерації, становить 89 291 520 грн (вісімдесят дев`ять мільйонів двісті дев`яносто одна тисяча п`ятсот двадцять гривень).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та повному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, абз. 1 ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст. 1166 Цивільного кодексу України доказуванню підлягають факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Аналіз змісту статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України свідчить, що реальні збитки можуть розраховуватись як у формі втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, так і у формі витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженої речі. Потерпілий за власним вибором може вимагати відшкодування або реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або реальної вартості будівельних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого нерухомого майна.
Згідно з абз. 13 п. 2 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії Російської Федерації (надалі – Загальні засади), що є додатком до Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 20.03.2022 № 326 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2022 № 951, з наступними змінами та доповненнями; надалі – Порядок), збитки – вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майна, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно-бомбових ударів в ході збройної агресії Російської Федерації, а також розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права (реальні збитки); та/або розмір доходу, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії Російської Федерації (упущена вигода).
Відповідно до абз.абз. 1, 6 п. 5 Загальних засад оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.
Проведення судової експертизи, що пов`язана з оцінкою збитків, та діяльність судових експертів, що пов`язана з оцінкою майна, здійснюються на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей методичного регулювання оцінки збитків, спричинених втратою, руйнуванням та пошкодженням майна державної, комунальної та приватної форм власності в ході збройної агресії Російської Федерації, визначених цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку. При цьому в дослідницькій частині висновку судового експерта відображаються усі процедури, пов`язані з оцінкою збитків, що визначені методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку. Організаційні засади проведення судовими експертами експертних досліджень визначаються законодавством з питань судово-експертної діяльності.
Згідно з п. 7 Загальних засад результат проведення оцінки збитків має вартісний вираз.
Відповідно до п. 8 Загальних засад метою оцінки збитків є:
визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі);
визначення упущеної вигоди;
визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу.
Згідно з п. 9 Загальних засад об`єкт та мета оцінки зазначаються в акті оцінки збитків, звіті про оцінку збитків або висновку експерта чи експертному дослідженні.
Відповідно до п. 29 Загальних засад під час розроблення методик оцінки шкоди та збитків, передбачених пунктом 5 Порядку, в оціночних процедурах враховуються такі загальні методичні настанови:
процедури оцінки реальних збитків, упущеної вигоди і потреб у відновленні пошкодженого та (або) знищеного майна здійснюється в умовних одиницях (функціональна валюта) – доларах США. Отриманий результат оцінки підлягає конвертації в національну валюту за поточним курсом Національного банку на дату оцінки;
необхідно враховувати зміну вартості грошей в часі та застосовувати процедури приведення такої вартості до дати оцінки.
Згідно з абз.абз. 1, 11 пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом, як економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.
Визначення шкоди та збитків підприємств здійснюється відповідно до методики, затвердженої спільним наказом Мінекономіки та Фонду державного майна.
Наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.12.2022 за № 1522/38858, затверджена Методика визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності (надалі – Методика).
Згідно з п. 2 розділу І Методики результат проведення оцінки збитків має вартісний вираз. 
На підставі п. 4 розділу І Методики відповідно до цієї Методики об`єктом оцінки збитку є економічні втрати підприємств, установ та організацій, інших суб`єктів господарювання всіх форм власності, згідно з підпунктами 18 і 19 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 326 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22липня 2022 року № 951).
На підставі п. 5 розділу І Методики оцінка шкоди та збитків, що проводиться відповідно до цієї Методики, здійснюється з такою метою:
визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, у межах кримінальних проваджень відповідно до законодавства України;
визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання постраждалими заяв на компенсацію;
визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання позовів (у тому числі колективних) постраждалими до судових інстанцій, зокрема міжнародних, а також подання позову державою Україна до міжнародних судових інстанцій;
інші цілі, визначені законодавством.
На підставі п. 6 розділу І Методики така мета згідно з цією Методикою досягається шляхом визначення у вартісному виразі:
розміру реальних збитків;
упущеної вигоди;
потреб у витратах, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу внаслідок збройної агресії.
Відповідно до абз.абз. 1, 3 п. 7 розділу І Методики оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження).
Судова експертиза (експертне дослідження), що пов`язана з оцінкою збитків, та діяльність судових експертів, що пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей методичного регулювання оцінки збитків, спричинених втратою, руйнуванням та пошкодженням майна державної, комунальної та приватної форм власності в ході збройної агресії, визначених цією Методикою. При цьому в дослідницькій частині висновку експерта відображаються всі процедури, пов`язані з оцінкою збитків, що визначені цією Методикою.
Згідно з п. 8 розділу І Методики об`єкт та мета оцінки повинні бути зазначені у звіті про оцінку збитків або висновку експерта.
На підставі п. 9 розділу І Методики для цілей цієї Методики за умовну грошову одиницю приймають долар США. Отриманий результат в еквіваленті умовної грошової одиниці переводять у гривневий еквівалент за курсом Національного банку України на дату оцінки.
Збитки – це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які би він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, тому доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Такий правовий висновок викладено в п.п. 6.14-6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18.
Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки – збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Аналогічний правовий висновок викладено в п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони.
Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли в потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.
Таким чином, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» надало до суду висновок експерта № 34-25, складений 04.06.2025 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи (а.с. 12-34).
Згідно з указаним висновком експерта розмір матеріальної шкоди, яку завдано об`єкту пошкодження – будівлі готельного комплексу «Аврора» (літ. В-2-4-6), що розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Металургів, будинок 40 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 452938812110), спричиненої внаслідок дій збройної агресії Російської Федерації, становить 89 291 520 грн (вісімдесят дев`ять мільйонів двісті дев`яносто одна тисяча п`ятсот двадцять гривень), що за курсом Національного банку України на дату оцінки (а.с. 53) становить 2 144 446,13 доларів США (89 291 520 грн : 41,6385 гривень).
Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ЕS-11/1 від 02.03.2022 військова агресія Російської Федерації засуджена як така, що порушує п. 4 ст. 2 Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.
Аналогічних висновків дійшов Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16.03.2022 у справі щодо звинувачень в геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.
Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ЕS-12/1 від 24.03.2022, якою додатково засудила військову агресію Російської Федерації проти України, вимагала від Російської Федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засудила всі порушення міжнародного гуманітарного права і порушення прав людини та вимагала безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно з Женевськими Конвенціями від 12.08.1949 та Додатковим протоколом І до них від 08.06.1977 року.
Згідно з постановою Верховної Ради України від 14.04.2022 «Про Заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії, вчинені Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України забезпечити невідкладне направлення тексту Заяви до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Доручено Голові Верховної Ради України звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі 287/167/18-ц та від 19.02.2020 у справі № 210/4458/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.
Преамбулою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» підкреслено, що суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах міжнародно визнаного державного кордону є цілісною і недоторканною. Констатовано, що у світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року одним із наслідків збройної агресії Російської Федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України. Узято до уваги, що Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.
На підставі ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Протиправність діяння відповідача, як складового елемента факту збройної агресії Російської Федерації проти України, в розумінні ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.
Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.
Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доведення вини відповідача в заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи вказана презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Зазначений висновок викладено в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц та від 21.04.2021 у справі №648/2035/17.
Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач на підставі допустимих та належних доказів довів повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини вказав, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави – учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд зазначив, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, заява № 38722/02).
Таким чином, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення – гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав.
Ураховуючи встановлені судом обставини, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, тому з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації на користь позивача підлягають стягненню збитки в сумі 2 144 446,13 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 89 291 520 гривень.
Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає таке.
На підставі ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачуються 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 1січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у сумі 3 328 гривень.
З огляду на те, що 1,5% ціни позовної заяви (89 291 520 грн * 1,5% = 1 339 372,80 грн) перевищує 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (350 * 3 328 грн = 1 164 800 грн), судовий збір у такому разі сплачується в сумі 1 164 800 гривень.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 1 164 800 грн покладаються на відповідача. 
Керуючись статтями 2, 3, 11, 20, 73-79, 86, 91, 123, 129, 196, 232, 233, 236-238, 240, 241, 366 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення збитків у сумі 89 291 520 грн, що еквівалентно 2 144 446,13 доларам США – задовольнити.
2. Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (Російська Федерація, 119991, м. Москва, вул. Житная, буд. 14, будівля 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Філософія гостинності» (Україна, 50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, просп. Металургів, буд. 40, код ЄДРПОУ 42002540) збитки в сумі 2 144 446,13 доларів США (два мільйони сто сорок чотири тисячі чотириста сорок шість доларів США 13 центів), що у гривневому еквіваленті становить 89 291 520 грн (вісімдесят дев`ять мільйонів двісті дев`яносто одна тисяча п`ятсот двадцять гривень 00 копійок).
3. Стягнути з держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (Російська Федерація, 119991, м. Москва, вул. Житная, буд. 14, будівля 1) у дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 1 164 800 грн (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі вісімсот гривень 00 копійок).

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 06.07.2026.

Суддя В.О. Дичко