ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9455/26	Головуючий у 1-й інстанції Царук І.М. 	
Провадження № 33/817/369/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.4 ст.121 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Беляєвої О.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови 23.04.2026 о 11 год. 47 хв. водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував по вул. За Рудкою в м. Тернополі транспортним засобом марки та моделі «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги пункту 31.3 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Беляєва О.М. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2026 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні;
працівники поліції не довели факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки та моделі «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 23 квітня 2026 року о 11 год. 47 хв. по вул. За Рудкою в м. Тернополі;
відеозаписи руху автомобіля в матеріалах справи відсутні;

Заслухавши доводи захисника Беляєвої О.М., яка просила проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2026 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі 13 травня 2026 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 копію постанови судом першої інстанції надіслано 25 травня та 04 червня 2026 року, проте відомості про отримання ним оскаржуваної постанови у матеріалах справи відсутні. 
З матеріалів справи вбачається, що з копією оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 - адвокат Беляєва О.М. ознайомилася 02 червня 2026 року, а апеляційна скарга подана 10 червня 2026 року.
З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин. 
Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Як вбачається, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №100252 від 23 квітня 2026 року ОСОБА_1 23 квітня 2026 року о 11 год. 47 хв. повторно протягом року керував по вул. За Рудкою в м. Тернополі транспортним засобом марки та моделі «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги пункту 31.3 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП. 
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Відповідно до статті 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.
Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.
Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» та пунктами 1, 3 визначаються транспортні засоби, які підлягають обов`язковому технічному контролю та періодичність його проходження, а також визначають транспортні засоби, які звільнені від проходження обов`язкового технічного контролю.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.
Відповідно до п. 31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП суд першої інстанції обґрунтував даними, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №100252 від 23.04.2026 (з долученим до нього оптичним носієм інформації – DVD-R диском з відеозаписами); рапорті інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Лукача С. від 23.04.2026; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному, серії ЕНА №5804934 від 25.09.2025, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. 
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є необґрунтованими.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останній був підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи заперечень щодо викладених у ньому обставин, у тому числі стосовно факту керування ним транспортним засобом. Будь-яких відомостей про заперечення зазначених в протоколі обставин матеріали справи не містять.
Також, під час спілкування з працівниками поліції, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудних камер (файл export-npcwe.mp4), ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо того, що саме він керував транспортним засобом. А саме, після повідомлення працівниками поліції про отримане ними орієнтування щодо керування зазначеним транспортним засобом особою, позбавленою права керування, останній не заперечував цього факту та не заявляв про свою непричетність до керування автомобілем.
Більше того, на запитання працівника поліції щодо того, чи працює він водієм, ОСОБА_1 повідомив: «Так, я розвожу товар по своїх магазинах», чим фактично підтвердив здійснення ним діяльності, пов`язаної з керуванням транспортними засобами (файл export-npcwe.mp4 з 15:58:05 год).
За таких обставин відсутність у матеріалах справи відеозапису безпосереднього руху транспортного засобу сама по собі не свідчить про недоведеність факту керування, оскільки зазначена обставина підтверджується сукупністю інших належних та допустимих доказів, які є узгодженими між собою та не викликають сумнівів у своїй достовірності.
Відтак наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не дають підстав для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Беляєвій О.М. строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Беляєвої О.М. - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2026 року, відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя