ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року	справа № 380/4615/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною дію або бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_4 , у якій просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у травні 2016 року, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у травні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» , ураховуючи раніше виплачені суми;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у вересні 2017 року та грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у лютому 2018 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у вересні 2017 року та грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у лютому 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» , ураховуючи раніше виплачені суми.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі – позивач) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). З огляду на архівні відомості особових карток грошового забезпечення, під час проходження військової служби позивачу проводились нарахування та виплати, розрахунковою величиною яких є розмір місячного грошового забезпечення, без включення до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди. З урахуванням правових висновків ухвалених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17, на думку позивача, дії відповідача щодо не включення до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди при нарахуванні та виплаті підйомної допомоги та грошової допомоги на оздоровлення є протиправними та порушують його майнові права на виплату грошового забезпечення у законодавчо визначеному розмірі.
Ухвалою судді від 17 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою судді від 30 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Військова частина НОМЕР_2 ( далі – відповідач 1) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям надається щорічна основна відпустка із виплатою грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення, а також у визначених випадках - підйомна допомога. До складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за званням, щомісячні додаткові та одноразові виплати. Порядок його виплати визначається Кабінетом Міністрів України та уповноваженими органами. Підйомна допомога та допомога на оздоровлення виплачуються як самостійні види соціального забезпечення та обчислюються з урахуванням визначених законом складових грошового забезпечення. При цьому щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена постановою КМУ № 889 від 22.09.2010 та Інструкцією № 73 від 02.02.2016, до складу грошового забезпечення для обчислення зазначених допомог не включається. Зазначена винагорода має тимчасовий, змінний характер, не є постійною складовою грошового забезпечення та виплачується у межах бюджетних асигнувань і встановлених граничних розмірів. Відтак, просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Військова частина НОМЕР_4 ( далі – відповідач 2) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що позивач проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, що підтверджується матеріалами справи та наказами про переміщення по службі і виключення зі списків особового складу відповідних військових частин. При цьому виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_4 ) у 2022 році здійснювалося не у зв`язку зі звільненням з військової служби, а у зв`язку з направленням для подальшого проходження служби до іншого органу ДПСУ. Згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням №1115/2009, остаточний розрахунок при звільненні військовослужбовця здійснює той орган (військова частина), який приймає рішення про звільнення та виключення зі списків особового складу у зв`язку із завершенням служби. ІНФОРМАЦІЯ_5 (в/ч НОМЕР_4 ) не приймав рішення про звільнення позивача з військової служби та не здійснював остаточного розрахунку при звільненні, оскільки позивач безперервно продовжував військову службу в інших підрозділах ДПСУ. Відповідно до статті 48 КАС України, належним відповідачем є суб`єкт, який є учасником спірних правовідносин. У даному випадку спірні правовідносини щодо остаточного розрахунку при звільненні виникають з останнім місцем проходження служби, а не з попереднім підрозділом. Отже, позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_5 (в/ч НОМЕР_4 ) не є суб`єктом, який здійснював звільнення позивача та остаточний розрахунок з ним, у зв`язку з чим позовні вимоги до нього є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також вказує про те, що спірні правовідносини регулюються Законом України №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановами КМУ №1294 від 07.11.2007, №889 від 22.09.2010, а також Інструкцією №73, затвердженою наказом МВС України від 02.02.2016 №73. Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за званням, щомісячних додаткових та одноразових виплат, які мають чітко визначений нормативний характер. Щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою КМУ №889, встановлюється в межах бюджетних асигнувань, має змінний характер та визначається у порядку, затвердженому уповноваженими органами. Згідно з Інструкцією №73, така винагорода не входить до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються одноразові виплати, зокрема підйомна допомога та допомога на оздоровлення. З огляду на її тимчасовий, стимулюючий та залежний від фінансування характер, щомісячна додаткова винагорода не є складовою грошового забезпечення, що враховується при обчисленні одноразових виплат при наданні підйомної допомоги та допомоги на оздоровлення.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Відповідно до Витягу із наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 25.07.2016 № 121-ОС ОСОБА_1 зараховано до списку особового складу центру, на всі види забезпечення.
Відповідно до Витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 від 10.04.2018 № 68-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, який вибуває для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (1 категорії).
Відповідно до інформації, відображеної в архівних відомостях особистих карток грошового забезпечення за 2016-2025 роки, позивач проходив військову службу 
- з квітня 2016 року по липень 2016 року включно у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );
- з серпня 2016 року по квітень 2018 року включно – у військовій частині НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 );
- з травня 2018 року по листопад 2018 року – у військовій частині НОМЕР_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
- з грудня 2018 року по лютий 2020 року включно – у військовій частині НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 прикордонний загін Державної прикордонної служби України;
- з березня 2020 року по липень 2020 року включно - у військовій частині НОМЕР_9 включно;
- з серпня 2020 року по листопад 2020 року включно – у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );
- з грудня 2020 року по березень 2022 року включно – у військовій частині НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 );
- з квітня 2022 року по жовтень 2022 року включно – у військовій частині НОМЕР_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 );
- з листопада 2022 року по 18.12.2025 включно -– у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.03.2021 припинено юридичну особу військова частина НОМЕР_9 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) із визначенням правонаступника військову частину НОМЕР_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) на даний час ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з Витягом з Наказу ІНФОРМАЦІЯ_12 від 19.12.2025 №1697-ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 18.12.2025. 
Відповідно до архівних відомостей особистої картки грошового забезпечення за 2016 рік, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивачу проводились нарахування та виплати, розрахунковою величиною яких є розмір місячного грошового забезпечення, зокрема, у травні 2016 року у розмірі 3 639,00 грн – грошова допомога на оздоровлення без включення до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди нарахованої за цьому місяці у розмірі 2 139,00 грн виплату якої було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» і виплачувалась із січня 2016 року по лютий 2018 року щомісячно.
Згідно з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення за 2016-2018 роки, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Позивачу проводились нарахування та виплати, розрахунковою величиною яких є розмір місячного грошового забезпечення, зокрема, у листопаді 2016 року у розмірі 5 404,00 грн – підйомна допомога, у вересні 2017 року у розмірі 5 404,00 грн грошова допомога на оздоровлення та у лютому 2018 року у розмірі 5 444,50 грошова допомога на оздоровлення без включення до розрахунку місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди нарахованої у ці місяці у розмірі 3 242,40 грн, 3 242,40 грн та 3 266,70 грн, виплату якої було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» і така виплачувалась із січня 2016 року по лютий 2018 року щомісячно.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 07.11.2007 № 1294 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій” (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджено новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 % місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 % місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 % місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 % місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Отже, зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена рішенням Уряду України, виплачувалася позивачу щомісяця з дня запровадження до дня виключення його із списків особового складу частини, тобто мала постійний (систематичний) характер.
Згідно з архівних відомостей позивачу нараховувалася та виплачувалася у травні 2016 року у розмірі 3 639,00 грн – грошова допомога на оздоровлення; у листопаді 2016 року у розмірі 5 404,00 грн – підйомна допомога; у вересні 2017 року у розмірі 5 404,00 грн – грошова допомога на оздоровлення та у лютому 2018 року у розмірі 5 444,50 – грошова допомога на оздоровлення.
Судом встановлено, що матеріальна допомога для оздоровлення та підйомна допомога позивачу була виплачена без урахування в її складі щомісячної додаткової грошової винагороди.
Таким чином відповідачі не включали додаткову грошову винагороду до складу грошового забезпечення, з якого обчислено грошову допомогу для оздоровлення та підйомна допомога.
У відзиві відповідачі посилаються на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Суд відхиляє вказані аргументи з огляду на таке.
Застосовуючи Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425 як спеціальний нормативно-правовий акт, що визначає структуру і склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також підйомної допомоги відповідач не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку і розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Так, згідно частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-XII, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
Крім того, у цій справі суд враховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків.
Згідно з частинами 2 - 3 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.
Подібні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 295/5200/18, від 14.04.2020 у справі № 820/3719/18.
Вирішуючи цю справу, судом також враховано і висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 з подібних правовідносин про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач додаткову грошову винагороду отримував щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу грошового забезпечення, то, відповідно, вказана винагорода повинна включатися до розрахунку грошової допомоги для оздоровлення та підйомної допомоги.
Відтак, враховуючи вище викладене суд робить висновок про те. що дії відповідачів щодо здійснення позивачу розрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у травні 2016 року, підйомної допомоги виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у вересні 2017 року та грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у лютому 2018 року без урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди є протиправними. 
Щодо твердження Військової частини НОМЕР_4 що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, так як ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_4 ) не звільняв позивача з військової служби та не здійснював з ним остаточний розрахунок у зв`язку зі звільненням з військової служби, суд вказує про наступне.
Пункт 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2019 №1115/2009 визначає, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Проте, Верховний Суд в постанові від 19 травня 2025 року у справі № 420/20215/23 зокрема дійшов висновку, що «Отже, з огляду на наведене Верховний Суд констатує, що оскільки індексації підлягають грошові доходи, які не мають разового характеру, а у спірний період позивачка проходила військову службу та перебувала на грошовому забезпеченні у НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), висновки суду апеляційної інстанції про те, що стягнення належного грошового забезпечення на користь позивачки має проводитись саме із суб`єкта владних повноважень за останнім місцем служби перед звільненням ( ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_12 ), не можна визнати обґрунтованим.
Суд вказав, що посилання П`ятого апеляційного адміністративного суду на розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 № Т/116-1743 про те, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України та лист Голови Державної прикордонної служби України від 02.06.2020 «Про окремі питання індексації грошового забезпечення» у якому додатково роз`яснено, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби, не спростовують наведені норми права. Незважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що належним відповідачем у справі є саме ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_13 ), позаяк позивачка у спірний період проходила військову службу у НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та отримувала грошове забезпечення, щодо якого, на думку скаржниці, не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, що й стало підставою для звернення до суду із цим позовом.
В постанові від 19 травня 2025 року у справі № 420/20215/23 Верховний Суд вказав, що твердження суду апеляційної інстанції про те, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби, що спрямовано на уникнення подвійного стягнення заборгованості грошового забезпечення за попереднім місцем служби та за останнім, оскільки за останнім місцем служби суб`єкт владних повноважень зобов`язаний здійснити повний розрахунок з військовослужбовцем перед звільненням з урахуванням заборгованостей з попередніх місць служби, не спростовує висновків про те, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні у спірний період, оскільки індексація грошових доходів не є виплатою військовослужбовцю у зв`язку зі звільненням чи заборгованістю, а є періодичною виплатою й у цій справі є спірною.»
Відтак, суд відхиляє доводи представника відповідача, що саме остання військова частина де проходив службу позивач має розрахувати позивача за всіма належними видами забезпечення.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною дію або бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії– задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у травні 2016 року, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у травні 2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» , ураховуючи раніше виплачені суми.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у вересні 2017 року та грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у лютому 2018 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги виплаченої у листопаді 2016 року, грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у вересні 2017 року та грошової допомоги на оздоровлення виплаченої у лютому 2018 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» , ураховуючи раніше виплачені суми.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович