П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/5149/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
02 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 14.03.2025 по 13.04.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 14.03.2025 по 13.04.2025.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 09.02.2023 по теперішній час. В лютому 2025 року позивачем отримана травма під час захисту Батьківщини, в результаті якої позивач неодноразово перебував у відпустці за станом здоров`я. Позивач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, вважає, що він має право на додаткове грошове забезпечення у розмірі 100000 грн на місяць за період перебування у відпустці для лікування. Позивач стверджує, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, відповідачем не здійснена в період з 14.03.2025 по 13.04.2025 оскільки вказана травма відноситься до легких. Зазначає, що довідками ВЛК неодноразово підтверджено, що вказана травма відноситься до важких та останньому нараховувалась виплата додаткової винагороди. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, просить позов задовольнити.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Зазначає, що довідкою Військової лікарської комісії від 14.03.2025 №2025-0314-1000 встановлено ступінь тяжкості травми - легка. Тобто у вказаний період позивач У зв`язку з викладеним просить відмовити в задоволенні позову.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що Позивач перебуває на військовій службі у відповідача з 09.02.2023 по теперішній час.
21.02.2025 позивач за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань у складі роти радіоелектронної боротьби в/ч НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , Курської області російської федерації, в результаті ураження саморобним вибуховим пристроєм противника отримав вибухову травму: акубаротравму з перфорацією правої барабанної перетинки, вогнепальне осколкове сліпе поранення правого стегна, правого передпліччя, правої кисті, правого ліктьового суглоба (довідка про обставини травми від 04.03.2025 № 693/13440).
З 22.02.2025 по 23.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Центральна міська клінічна лікарня" Сумської міської ради з діагнозом: ВОСП правої кисті з вогнепальним переломом 5-ї п`ясткової кістки та наявністю сторонніх тіл, множинні дрібні ВОСП правого плеча, передпліччя та стегна.
З 23.02.2025 по 14.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_2 з діагнозом: перелом п`ясткової кістки, ділянка не уточнена, ВОСП правої кисті з вогнепальним переломом 5-ї п`ясткової кістки та наявністю сторонніх тіл, множинні дрібні ВОСП правого плеча, передпліччя та стегна та інше.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 14.03.2025 № 2025-0314-1000 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , стан після вибухової травми (21.02.2025), ВОСП правої кисті з вогнепальним уламковим переломом V п`ясної кістки, правої кисті зі зміщенням кісткових уламків, множинні дрібні ВОСП правого плеча, передпліччя, стегна з тимчасовим порушенням функцій; Стан після ВТ акубаротравми з субтотальною перфорацією правої барабанної перетинки.
Травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно Наказу № 370 МОЗ України від 04.07.2007 - травма відноситься до легких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 13.04.2025 № 2025-0412-0943- 4941-7 проведено медичний огляд солдата позивача : стан після МВТ (21.02.2025), ВОСП правої кисті з вогнепальним уламковим переломом 5-ї п`ясної кістки, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча, передпліччя, стегна, лікованого оперативно (11.03.2025 - закрита репозиція та МОС спицями вогнепального перелому 5 п`ясної кістки правої кисті) та інше.
Травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно Наказу № 370 МОЗ України від 04.07.2007 - травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 45 календарних днів.
В подальшому довідками ВЛК (від 28.05.2025 №2025-0529-1026-0218-0, від 12.07.2025 №2025-0712-1026-5942-0, від 19.08.2025 №2025-0819-1621-5972-3, від 22.10.2025 №2025-1022-0832-5207-0) зазначено, що вказана травма відноситься до тяжких.
Окрім того, довідкою ВЛК від 22.10.2025 №2025-1022-0832-5207-0 зазначено, що на підставі статей 42-Б, 76-Б графи II Розкладу хвороб - придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Вважаючи що відповідач протиправно не виплатив з 14.03.2025 по 13.04.2025 р. додаткову винагороду у розмірі до 100000,00 грн, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзацом 1 пункту 1-2 Постанови №168 зазначено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацами 3 та 4 пункту 1-2 Постанови №168 передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини,- виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), у тому числі за місяць початку військової служби;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку № 260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Згідно з пунктом 13 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналіз наведеного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, свідчить, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
Аналогічні правові висновки щодо наявності підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тау відпустці за станом здоров`я викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2025 року у справі № 380/27432/23, від 05 червня 2025 року у справі № 520/16421/23, від 19 червня 2025 року у справі № 480/9155/23.
Судом встановлено, що 21.02.2025 позивач за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань у складі роти радіоелектронної боротьби в/ч НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 російської федерації, в результаті ураження саморобним вибуховим пристроєм противника отримав вибухову травму: акубаротравму з перфорацією правої барабанної перетинки, вогнепальне осколкове сліпе поранення правого стегна, правого передпліччя, правої кисті, правого ліктьового суглоба (довідка про обставини травми від 04.03.2025 № 693/13440).
З 22.02.2025 по 23.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Центральна міська клінічна лікарня" Сумської міської ради з діагнозом: ВОСП правої кисті з вогнепальним переломом 5-ї п`ясткової кістки та наявністю сторонніх тіл, множинні дрібні ВОСП правого плеча, передпліччя та стегна.
З 23.02.2025 по 14.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_2 з діагнозом: перелом п`ясткової кістки, ділянка не уточнена, ВОСП правої кисті з вогнепальним переломом 5-ї п`ясткової кістки та наявністю сторонніх тіл, множинні дрібні ВОСП правого плеча, передпліччя та стегна та інше.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 14.03.2025 № 2025-0314-1000 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , стан після вибухової травми (21.02.2025), ВОСП правої кисті з вогнепальним уламковим переломом V п`ясної кістки, правої кисті зі зміщенням кісткових уламків, множинні дрібні ВОСП правого плеча, передпліччя, стегна з тимчасовим порушенням функцій; Стан після ВТ акубаротравми з субтотальною перфорацією правої барабанної перетинки.
Травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно Наказу № 370 МОЗ України від 04.07.2007 - травма відноситься до легких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 13.04.2025 № 2025-0412-0943- 4941-7 проведено медичний огляд солдата позивача : стан після МВТ (21.02.2025), ВОСП правої кисті з вогнепальним уламковим переломом 5-ї п`ясної кістки, вогнепального осколкового сліпого поранення правого плеча, передпліччя, стегна, лікованого оперативно (11.03.2025 - закрита репозиція та МОС спицями вогнепального перелому 5 п`ясної кістки правої кисті) та інше.
Травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно Наказу № 370 МОЗ України від 04.07.2007 - травма відноситься до тяжких.
Потребує відпустки для лікування після травми на 45 календарних днів.
В подальшому довідками ВЛК (від 28.05.2025 №2025-0529-1026-0218-0, від 12.07.2025 №2025-0712-1026-5942-0, від 19.08.2025 №2025-0819-1621-5972-3, від 22.10.2025 №2025-1022-0832-5207-0) зазначено, що вказана травма відноситься до тяжких
Аналізуючи викладене вище та наявні довідки ВЛК суд звертає увагу, що травма позивача відноситься до тяжких. При цьому, медичний огляд ВЛК здійснений різними Гарнізонними ВЛК (зокрема гарнізонна ВЛК №1 ВЧ НОМЕР_3 , гарнізонна ВЛК ВЧ НОМЕР_4 ).
Аналізуючи розбіжності між довідками ВЛК від 14.03.2025 (легка) та від 13.04.2025, від 28.05.2025, від 12.07.2025, від 19.08.2025, від 22.10.2025 (тяжка), суд зазначає наступне. Встановлення ступеня тяжкості травми від 14.03.2025 як "легкої" суперечить фактичному обсягу ушкоджень, зафіксованих у довідці про обставини травми. Подальше проведення оперативного втручання, що зафіксовано в пізніших документах (довідках ВЛК), згідно з Класифікатором розподілу травм (Наказ МОЗ №370), прямо відносить такі пошкодження до категорії тяжких.
Оскільки об`єктом медичного дослідження у всіх випадках було одне й те саме поранення від 21.02.2025, зміна кваліфікації на "тяжку" фактично є визнанням помилки або неточності попереднього діагнозу. У правовідносинах, що стосуються соціального захисту військовослужбовця, будь-які сумніви чи суперечності в документах, виданих державними органами (в даному випадку - різними ВЛК), мають трактуватися на користь особи.
Відмова у виплаті за один місяць на підставі лише однієї довідки, яка була спростована подальшим лікуванням, нівелює саму суть Постанови КМУ №168, яка покликана забезпечити підтримку воїна саме в період втрати працездатності через тяжке поранення.
Колегія судді зазначає, що позивачу нараховувалась вказана додаткова винагорода протягом значного проміжку часу (більше півроку), що не заперечує відповідач. Окрім того Довідками ВЛК неодноразово підтверджено, що вказана травма відноситься до важких.
Отже, з урахування вище викладеного, суд зазначає , що помилкове визначення у першій довідці ВЛК ступеню важкості травми "легка", яка спростована в подальшому іншими довідками ВЛК (у всіх подальших довідках ступінь тяжкості важка), не може слугувати підставою для не виплати військовослужбовцю вказаної додаткової винагороди.
З урахуванням встановлених обставин, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування у відпустці для лікування після поранення в період з 14.03.2025 по 13.04.2025.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.