РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №568/237/26
Провадження №2/568/302/26
23 квітня 2026 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді Троцюк В.О.
секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторінцивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До Радивилівського районного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 18.12.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1485-4908, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчих кредитів, таблицею обчислення загальною вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором складають єдиний договір, в якому визначені всі істотні умови, і з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Вказаний кредитний договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа і позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А7313 для підписання вказаного кредитного договору та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов цього кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 8400,00 грн. строком на 300 календарних днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 20,00% від суми кредиту, знижена відсоткова ставка складає 0,90% в день, стандартна відсоткова ставка складає 1,00% в день.
Позивач, зазначає, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Однак, відповідач порушив умови договору і в кінцевому підсумку не повернув у повному обсязі позивачу кредит, а також не виконав інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за цим договором навіть після спливу строку, встановленого у кредитному договорі, внаслідок чого станом на 18.12.2025 року за ним утворилася заборгованість у загальному розмірі 54766,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 11800,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами в сумі 35386,00 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України 5900,00 грн та заборгованість по комісії 1680,00 грн.
Оскільки, на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів банку, тому позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 54766,00 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.
Ухвалою судді від 19 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.
27 березня 2026 року представником відповідача адвокатом Сідоровим В.М. подано відзив на позовну заяву, з викладенням своєї позиції щодо підстав для відмови у задоволення позову. В огрунтування заперечень щодо позовних вимог, представник відповідача вказує, що представником позивача на підтвердження суми заборгованості Медвідь Т.В. за кредитним договором №1485-4908 від 18.12.2024 року долучено лише розрахунок заборгованості. З наданого розрахунку неможливо встановити точний розмір заборгованості, оскільки в ньому відсутня розшифровка складових заборгованості (тіло кредиту, розмір відсотків), не зазначено на яку суму проводилось нарахування відсотків. Вважає поданий розрахунок необгрунтованим, оскільки такий не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Також вважає, що вимога про сплату відсотків за користування кредитом, які є явно завищеними, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам конституційного принципу верховенства права. Окрім того, загальна вартість кредиту, що обумовлена сторонами за умовами договору в розмірі 23839,37 грн є значно меншою, ніж заявлений позивачем розмір відсотків за користування кредитом. Також представник позивача просить врахувати, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем. Позичальник звільняється від відповідальності, визначеною ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штраф, пеня) за таке прострочення. З огляду на вищевказані обставини, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник відповідача адвокат Сідоров В.М. скерував до суду клопотання щодо розгляду справи у його відсутності та відсутності відповідача.
У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.12.2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про відкриття кредитної лінії №1485-4908 , відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 8400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Даний договір та Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту ТОВ «Укр Кредит Фінанс», разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. (а.с.10-20).
Позичальник підтвердив, що він ознайомлений та повністю розуміє всі умови, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися всіх положень цього кредитного договору. Договір про відкриття кредитної лінії №1485-4908 відповідачем підписаний електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А7313. 
Метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби. Кредит надається позичальнику виключно через сайт кредитодавця. Строк кредиту складає 300 календарних днів. Кредит має бути повернутий до 13.10.2025 року. Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування, тип процентної ставки фіксований. Базовий період складає 14 днів. Сплату процентів за користування кредитом позивальник зобов`язаний сплачувати не пізніше останнього дня кожного базового періоду. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом. Комісія за видачу кредиту становить 20,00% від суми наданого кредиту. Реальна процентна ставка на дату укладення договору складає 5835,45%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 32239,37 грн та включає в себе суму кредиту, проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту. Загальні витрати по кредиту на день укладення договору складають 23839,37 грн. (п.п.2.4, 4.1-4.16 кредитного договору).
Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути кредит, проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором (п. 5.1 кредитного договору).
20.12.2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1485-4908, який підписаний позичальником. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А3281, відповідно до умов якого сума додаткових коштів складає 3400,00 грн, дата видачі надання додаткових коштів 20.12.2024; з урахуванням продовження строку кредитування строк на який надається кредит становить 302 дні; комісія за видачу додаткових коштів у кредит становить 0% від суми додаткових коштів, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 26818,85%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 43969,43 грн. (а.с.22 зворот - 24)
На підтвердження існування договірних відносин між сторонами позивачем надано Правила відкриття споживчої ліні (надання споживчих кредитів), затверджені наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №113-П від 31.10.2024, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 7313.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за додатковим договором №1485-4908, за період з 20.12.2024 по 15.10.2025, загальна вартість кредиту становить 40935,61 грн, з яких: сума кредиту за договором 11800,00 грн, проценти за користування кредитом 27455,61 грн, комісія за надання кредиту 1680,00 грн.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Згідно зі ст.11 ч.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Крім того, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Укладення кредитного договору в електронній формі (відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що зазначено у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 року №127/33824/19 та від 09.09.2020 року №732/670/19.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що договір про відкриття кредитної лінії №1485-4908 від 18.12.2024 року, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», а порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Факт перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 підтверджується квитанцією про перерахування 18.12.2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором №1485-4908 від 18.12.2024 через систему LiqPay коштів в сумі 8400,00 грн. (а.с.28).
Факт перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 підтверджується квитанцією про перерахування 20.12.2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором №1485-4908 від 20.12.2024 через систему LiqPay коштів в сумі 3400,00 грн. (а.с.27а).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» доведено факт укладення між ним та відповідачем ОСОБА_1 вказаного кредитного договору та додаткової угоди на умовах, що визначені у ньому, а також отримання відповідачем на підставі вказаних договорів кредитних коштів в загальному розмірі 11800,00 грн.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №1485-4908 від 18.12.2024, відповідач належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів не виконував, в результаті чого станом на 18.12.2025 року виникла заборгованість в загальній сумі 54766,00 гривень, з яких 11800,00 гривень заборгованість по кредиту, 35386,00 гривень заборгованість по процентам, 5900,00 грн заборгованість за відсотками за ст.625 ЦК України, 1680,00 грн заборгованість за комісією (а.с.30-34).
Доказів того, що відповідач своєчасно та в повному обсязі сплачував кошти в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками матеріали справи не містять, відповідач свого розрахунку, який би спростовував наданий позивачем розрахунок не подав.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, пов`язані з використанням відповідачем кредитних коштів зі сплатою процентів за їх використання.
Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору щодо своєчасної сплати сум кредиту та процентів, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість за основним боргом в розмірі 11800,00 гривень.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування процентів здійснювалось за 302 днів з дати видачі кредиту 18.12.2024 року до 15.10.2025 року, що відповідає строку надання кредиту, обумовленим сторонами при укладення договору. При цьому в період з 18.12.2024 року по 02.01.2025 року застосовувалась процентна ставка 0,90 % за кожен день користування кредитом, а в період з 03.01.2025 року по 15.10.2025 року застосовувалась процентна ставка 1% за кожен день користування кредитом.
Вказаний розрахунок здійснено в межах погодженого сторонами строку договору з застосуванням процентної ставки визначеної договором, а тому суд вважає вказаний розрахунок відсотків вірним, докази зворотного у суду відсутні.
Щодо стягнення заборгованості за процентами на підставі ст.625 ЦК України в сумі 5900,00 гривень суд зазначає наступне.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено і станом на час розгляду даної справи він триває.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19.
Так, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Слід зазначити, що нарахування процентів по ст.625 ЦК України, проведено позивачем в період дії в Україні воєнного стану.
Відтак, з огляду на положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів на підставі ст.625 ЦК України , оскільки відповідач звільняється від сплати указаного виду відповідальності згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Щодо вимог в частині стягнення заборгованості за комісією, то суд враховує наступне.
Відповідно до умов кредитного договору №1485-4908 від 18.12.2024, комісія, пов`язана з наданням кредиту складає 20% від суми кредиту та дорівнює 1680,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Надання кредитних коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором є обов`язком кредитодавця і не має обумовлюватися будь-якою оплатою, оскільки це суперечить ст. 1054 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Відтак, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі №686/14530/15.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31.07.2025 у справі №199/441/21 зазначено, що положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.
З матеріалів даної справи вбачається, що комісію у розмірі 20,00% від суми виданого кредиту було визначено як комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, в матеріалах справи відсутній перелік послуг, які пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись фінансовою установою, за які передбачалося б стягнення з позичальника такої комісії.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору про встановлення комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 20,00 % від суми кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1680,00 грн., слід відмовити з підстав їх необґрунтованості.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з підстав вказаних вище, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 47186,00 грн., з яких: 11800,00 грн.- заборгованість по тілу кредиту, 35386,00 грн. - заборгованість по процентах..
Згідно ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2293,90 грн (47186,00 грн. х 2662,40 грн. /54766,00 грн.).
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 1054 ЦК України, суд
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1485-4908 від 18.12.2024 року в загальному розмірі 47186 (сорок сім тисяч сто вісімдесят шість) гривень 00 копійок, з яких 11800 (одинадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок заборгованість по кредиту, 35386 (тридцять п`ять тисяч триста вісімдесят шість) гривень 00 копійок заборгованість за нарахованими процентам.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 2293 (дві тисячі двісті дев`яносто три) гривні 90 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», ЄДРПОУ 38548598, місце знаходження: м. Київ, бул-р Лесі Українки, 26, офіс 407.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2026 року.

Суддя   В.О.Троцюк