Дата документу 18.06.2026	Справа № 554/4628/26	
 	Провадження № 2/554/3247/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року м.Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді – Тімошенко Н.В., 
за участю секретаря судового засідання – Тоцької К.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-
В С Т А Н О В И В:
01.04.2026 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2016 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, однак матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, оскільки обов`язок по утриманню дітей є спільним обов`язком батьків, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 21.04.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом всіх учасників справи.
11.05.2026 року позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала суд їх задовольнити 
28.05.2026 року позивач направила заяву про уточнення позовних вимог. Прохала стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.04.2026 року
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи заяв до суду від останнього не надходило. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Факт батьківства підтверджується доданими до позовної заяви свідоцтвами про народження дітей.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той факт, що батьки проживають окремо, не звільняє їх від цього обов`язку. Відсутність офіційного працевлаштування або доходу у відповідача також не є підставою для звільнення від сплати аліментів.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Законодавством передбачено, що на двох дітей стягується 1/3 заробітку платника аліментів, у той час як 1/4 частки зазвичай передбачена для однієї дитини. Оскільки позивачка просила стягнути 1/4 частину доходу на двох дітей, що звужує їхні права на належне утримання, суд, діючи в найкращих інтересах малолітніх дітей відповідно до вимог ч. 2 ст. 183 СК України, виходить за межі позовних вимог та визначає розмір аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
У статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Позивачем судовий збір не сплачувався з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить – 1331, 20 грн.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст.180-184, 199 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81-89, 141, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України суд, - 
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду з 01.04.2026 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі, на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко