Справа №461/2609/26
Провадження №3/461/1143/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю прокурора О.Дворніка, захисника особи відносно якої складено протоколи – адвоката Тибінки В.Я., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого на посаді інженера АТ «Концерн Галнафтогаз», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ., 
за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

 
встановив:

 
ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 25.06.2025 о 21:54 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.
Крім того, ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 01.04.2026 о 18:44 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Захисник  ОСОБА_1 – адвокат Тибінка В.Я. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтовуючи заявлене клопотання, захисник вказує на те, що Національне агентство з питань запобігання корупції, за результатами розгляду адвокатського запиту, повідомило, що листом від 17.06.2025 №47-02/52288-25 направило на адресу  ОСОБА_1  повідомлення про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2023 рік. Відтак, дата виявлення порушення є 17.06.2025, а датою складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 08.04.2026. Вказує про те, що моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання протоколу про вчинення адміністративного порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення). Факт виявлення порушення – це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). Складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивний виклад свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів. За змістом частини четвертої статті 38 КУпАП особливістю розглядуваного правопорушення є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення, а можливість застосування адміністративного стягнення обмежується дворічним строком, який рахується від дня вчинення правопорушення.
Вказує на те, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 337 від 08.04.2026 вбачається, що підзахисний зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, до 00:00 год. 01.04.2024, але подав таку декларацію не своєчасно аж 25.06.2025 о 21:54 год.
Зазначає, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (несвоєчасне подання декларації), не є триваючим. Воно вважається закінченим наступного дня після закінчення граничного строку для її подання. Відлік строку притягнення до відповідальності починається з наступного дня після прострочення, тобто 02.04.2024. При цьому подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, а можливість застосування адміністративного стягнення обмежуватися двохрічним строком, який рахується від дня вчинення правопорушення – 02.04.2024, як це передбачено ч. 4 ст. 38 КУпАП.
Окрім цього, зазначає про те, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 336 від 08.04.2026 вбачається, що підзахисний зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, до 00:00 год. 01.02.2024, але подав таку декларацію не своєчасно аж 01.04.2026 о 18:44 год.
Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (несвоєчасне подання декларації), не є триваючим. Воно вважається закінченим наступного дня після закінчення граничного строку для її подання. Відлік строку притягнення до відповідальності починається з наступного дня після прострочення, тобто 02.02.2024. При цьому подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, а можливість застосування адміністративного стягнення обмежуватися дворічним строком, який рахується від дня вчинення правопорушення – 02.02.2024, як це передбачено ч. 4 ст. 38 КУпАП.
Відтак, просить закрити провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.
ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої клопотання та наведені вище доводи захисника підтримає та просить суд закрити провадження у справі. Крім того, наголошує на тому, що він не мав наміру приховати дані про свій майновий стан або ввести в оману антикорупційні органи, адже обов`язок щодо подачі декларацій він виконав.
З огляду на наявність відповідної заяви  ОСОБА_1 , а також участь у судовому засіданні захисника, вважаю можливим провести розгляд справи у його відсутності. При цьому також враховую наступне.
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідно до статті 129 Конституції України, розумні строки розгляду справ судом віднесено до основних засад судочинства в Україні. Ця засада втілена, зокрема, у статті 245 КУпАП.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності особи відносно якої складено протокол, суд враховує принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, оскільки неявка в судове засідання особи, нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством визначених статтею 1 КУпАП.
Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
У свою чергу, законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу та ухвалить остаточне рішення, а також визначені строки притягнення до відповідальності. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає, серед іншого, у недопущенні зловживань наданими правами. Дотримання балансу між інтересами усіх сторін при розгляді справи законодавцем покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством засад та строків розгляду справи.
За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи за встановленою процедурою, а також подала наведену вище заяву, вважаю можливим провести розгляд справи у її відсутності.
Крім того, виходжу з того, що положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану» покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом. 
Також, ухвалюючи рішення щодо можливості розгляду справи за відсутності особи відносно якої складено протокол, враховую висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2024 року (справа № 990SCGC/20/24, провадження № 11-222сап24), згідно яких питання своєчасного розгляду справ про адміністративні правопорушення із дотриманням строку, визначеного статтею 38 КУпАП, має бути предметом постійної уваги та контролю суддів, у провадженні яких перебувають такі справи. Судді не повинні допускати безпідставних зволікань із розглядом справ цієї категорії та вживати усіх можливих заходів, які забезпечать їх розгляд у строк, визначений законом, або у строк, який з урахуванням обставин справи можна визнати розумним та який не виходить за межі тримісячного строку з дня вчинення правопорушення. З огляду на завдання проваджень у справах про адміністративні правопорушення, визначені статтею 245 КУпАП, недотримання суддею встановлених КУпАП правил щодо строків розгляду справ про адміністративні правопорушення має істотний негативний наслідок, зокрема невиконання завдань цього Кодексу щодо виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так й іншими особами.
Прокурор у судовому засіданні протоколи підтримав та надав до суду письмові заперечення на клопотання про закриття провадження у справі. 
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.
Адміністративні матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку чим підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєння єдиного унікального номера справи 461/2609/26 (провадження 3/461/1143/26).
Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Згідно пункту 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Судом встановлено, відповідно до наказу директора Департаменту міської агломерації Львівської міської ради від 19.10.2021 №226-К «Про призначення ОСОБА_2 »,  ОСОБА_1  призначено з 20.10.2021 року на посаду головного спеціаліста відділу координації та контролю управління адміністрування громад департаменту міської агломерації Львівської міської ради.
Наказом директора Департаменту міської агломерації Львівської міської ради від 28.02.2022 №57-К «Про увільнення від роботи у зв`язку із зарахуванням до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних сил України на період воєнного стану ОСОБА_2 »,  ОСОБА_1 - головного спеціаліста відділу координації та контролю управління адміністрування громад департаменту міської агломерації Львівської міської ради, увільнено від роботи з 24 лютого 2022 року у зв`язку із зарахуванням до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних сил України під час особливого періоду зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період проходження військової служби.
Наказом директора Департаменту міської агломерації Львівської міської ради від 21.12.2022 №368-К «Про вихід на роботу у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас ОСОБА_2 »,  ОСОБА_1  - головний спеціаліст відділу координації та контролю управління адміністрування громад департаменту міської агломерації Львівської міської ради, приступив до виконання своїх посадових обов`язків з 21 грудня 2022 року.
Наказом директора Департаменту міської агломерації Львівської міської ради від 24.07.2023 №217-К «Про звільнення ОСОБА_2 » -  ОСОБА_1  - головного спеціаліста відділу координації та контролю управління адміністрування громад департаменту міської агломерації Львівської міської ради, звільнено із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України 31.07.2023 року за угодою сторін.
Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,  ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 25.06.2025 о 21:54 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.
Крім того, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,  ОСОБА_1 , в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 01.04.2026 о 18:44 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео записуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При оцінці доказів суд керується принципом «поза розумним сумнівом», згідно якого доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Факт вказаних порушень чинного законодавства доводиться наступними дослідженими в ході розгляду справи доказами:
-протоколами про адміністративні правопорушення № 336, № 337, від 08 квітня 2026 року;
- копіями наказів директора Департаменту міської агломерації Львівської міської ради від 19.10.2021 №226-К «Про призначення ОСОБА_2 »; від 28.02.2022 №57-К «Про увільнення від роботи у зв`язку із зарахуванням до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних сил України на період воєнного стану ОСОБА_2 »; від 21.12.2022 №368-К «Про вихід на роботу у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас ОСОБА_2 »; від 21.12.2022 №368-К «Про вихід на роботу у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас ОСОБА_2 »; від 24.07.2026 №217-К «Про звільнення ОСОБА_2 »;
-копією попередження про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби від 13.09.2021 з власноручним підписом  ОСОБА_1 ;
-витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щодо  ОСОБА_1 ;
-копією щорічної декларації  ОСОБА_1 за 2023 рік;
-копією декларації при звільненні  ОСОБА_1 ;
-письмовими поясненнями  ОСОБА_1 ;
-поясненнями  ОСОБА_1  у судовому засіданні.
Вищенаведені докази доводять факт вчинення правопорушення, є належними та допустимими, узгоджуються з поясненнями захисника  ОСОБА_1  у судовому засіданні, доводять обов`язок в особи подати декларації та факти несвоєчасної їх подачі.
Відповідно до п.9 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Частиною першою статті 172-6 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина  ОСОБА_1   у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена належним чином.
Щодо тверджень захисника  ОСОБА_1 – адвоката Тибінки А.С. про те, що справа підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку притягнення до відповідальності, суд виходить з наступного.
Згідно із ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
У протоколі про адміністративне правопорушення № 337 вказано, що  ОСОБА_1  25.06.2025 о 21:54 подано без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік.
У протоколі про адміністративне правопорушення № 336 вказано, що  ОСОБА_1  01.04.2026 о 18:44 подано без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.
Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язане з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених певною правовою нормою. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок.
Відповідно до листа Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції №47-08/28276-26 від 28.04.2026, листом від 17.06.2025 №47-02/52288-25 Національне агентство направило на адресу  ОСОБА_1  повідомлення про факт неподання ним декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік. Водночас, повідомлення про факт неподання декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями,  ОСОБА_1 не направлялось.
Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України входить до структури відповідного підрозділу Національної поліції, а тому має повноваження та права, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, законами України "Про Національну поліцію", "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю", "Про запобігання корупції" та іншими нормативно-правовими актами, серед яких і виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень.
Органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, у цьому випадку є, відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції, в тому числі Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, який відноситься до органів внутрішніх справ, у випадках, передбачених ст. 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище) та, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП, прокурор (статті 172-4 - 172-20).
Натомість, відповідно до абзацу п. 1 ст. 255 КУпАП, Національне агентство з питань запобігання корупції складає протоколи у випадках, передбачених, статтями 172-4 - 172-9 у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада  ОСОБА_1  - головний спеціаліст відділу координації та контролю управління адміністрування громад департаменту міської агломерації Львівської міської ради, не віднесена до посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.
Відтак, Національне агентство не було уповноважене складати відповідні матеріали відносно  ОСОБА_1 , а уповноваженим органом в даному випадку є Національна поліція, зокрема посадові особи Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 38 КУпАП, яка передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, має істотне значення як день його вчинення, так і день виявлення правопорушення.
Законодавцем у КУпАП не визначено поняття дати виявлення адміністративного правопорушення.
Суд виходить з того, що виявлення адміністративного правопорушення це установлення наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Неподання декларації є триваючим правопорушенням до моменту його виявлення. У свою чергу, несвоєчасне подання декларації вчиняється саме в момент несвоєчасної подачі відповідної декларації, що прямо вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП: «Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».
Суд виходить з того, що правопорушення, яке ставляться у вину  ОСОБА_1 , за протоколом №337 вчинене 25.06.2025, тобто у день подання особою відповідної декларації, а за протоколом №336 вчинене 25.06.2025. Натомість, днем виявлення правопорушень є день складення відносно  ОСОБА_1 адміністративних протоколів № 337 та № 336 тобто 08.04.2026 оскільки саме на момент складання протоколів уповноваженим органом було установлено наявності підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення.
Відтак, строки притягнення  ОСОБА_1  за вчинені ним адміністративні правопорушення, які передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не закінчились.
Вирішуючи питання притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, а також визначаючи вид та розмір стягнення, суд враховує обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, а також залучався до заходів по забезпеченню безпеки держави у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних сил України. 
Згідно ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Правопорушення інкриміновані  ОСОБА_1  є тотожними, тобто передбачені однією і тією ж частиною відповідної статті КУпАП.
Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з врахуванням положень визначених ст. 36 КУпАП, а також наведених вище обставин справи і даних про особу правопорушника, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.
Крім того, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення на правопорушника підлягає стягненню 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому з особи яка притягується до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у визначеному розмірі.
Керуючись ст. 36, 172-6, 283, 84 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», 
постановив:

Об`єднати у одне провадження справи про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Присвоїти об`єднаній справі №461/2609/26 (провадження 3/461/1143/26).
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 гривень судового збору.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Відповідно до ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.  У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.  Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.  У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.  
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. 
Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя   Стрельбицький В.В.