Справа № 211/1353/26
Провадження № 2/211/3104/26

РІШЕННЯ
іменем України

06 липня 2026 року м. Кривий Ріг
Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді – Лебеженка В.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Строганової Е.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та її представника адвоката Борисенко Альони Вікторівни до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 та її представник Борисенко А.В., звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 9427 грн. 75 коп. недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення; стягнути з відповідача на користь позивача 2500 грн. витрат на правову допомогу.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 13.03.1985 року прийнята учнем машиніста компресорної установки, з 17.05.1985 року переведена машиністом компресора, з 11.11.2024 року продовжену дію трудового договору у Криворізькому регіональному відділі організації роботи станцій виробничого штату виробничого підрозділу «Служба роботи станцій Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».
За період з 2017-2021 рр. перебувала у щорічних відпустках та користувалася правом на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, яка оплачувалась відповідачем не у повному обсязі. Їй була надана матеріальна допомога не у повному обсязі, лише у розмірі: за відпустку з 16.10.2017 по 18.11.2017 року – 2105, 00 грн., з 09.08.2018 по 12.10.2018 – 2301, 25 грн., з 01.04.2019 по 06.05.2019 року – 2401, 25 грн., з 16.07.2020 по 18.08.2020 року – 2746, 25 грн., з 13.03.2021 по 05.04.2021 року – 2837, 50 грн. На думку позивача, відповідач свідомо порушив умови щодо виплат працівнику матеріальної допомоги на оздоровлення, встановлені п. 3.1.15 Колективного договору на 2014-2015 роки, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська». Зауважує, що дія Колективного договору була продовжена у 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 році і до укладення Колективного договору АТ «Укрзалізниця». Пунктом 3.1.15 Колективного договору встановлено, що при кожному наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини (у випадку поділу відпустки на частини), незалежно від періоду її надання, виплачувати за письмовою згодою матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 40% тарифної ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. Оскільки, відповідач безпідставно недоплачує суму матеріальної допомоги, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх трудових прав.
Ухвалою суду від 16.03.2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 43).
Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 25.03.2026 представником відповідача АТ «Українська залізниця» - Савчуком О.С. подано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, не визнаючи їх, посилаючись на те, що відповідно до вимог п. 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016 року встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №1774 встановлено, що з 01.01.2017 року мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. З огляду на відсутність факту визнання недійсними п.п. 3, 5 розділу ІІ Закону №1774, імперативна норма закону щодо незастосування з 01.01.2017 року у колективних договорах розрахункової величини у вигляді мінімальної заробітної плати має виконуватися в повному обсязі всіма без винятку суб`єктами на території України. На виконання вимог Закону №1774 від 06.12.2016, постанови від 31.07.2017 №Ц/6-25/713-17 за підписами голови правління ПАТ «Укрзалізниця» Ж. Марчека та голови профспілки залізничників і транспортних будівельників України В. Бубняка, спільної постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букрєєва О.В. за №П-4-5г від 31.03.2017 сторони колективного договору, а саме керівництво структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» та профспілкова організація погодились застосувати до діючого колективного договору структурного підрозділу прийняту 14.04.2017 року №ВЧДЕ 2/635 ПК/13 спільну постанову, в якій зазначено, що з 01.04.2017 року замість мінімально заробітної плати застосовувати розрахункову величину «125 відсотків встановленого законом». Відтак, вважає, що стягнення з АТ «Укрзалізниця», як сторони колективного договору, сум матеріальної допомоги всупереч імперативним вимогам п. 5 Прикінцевих положень Закону №1774 в повній мірі протирічить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з вищевикладеним, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
25.04.2026 року від представника позивача – адвоката Борисенко А.В. до суду надійшла заява, в якій вона просила закрити провадження в частині вимог щодо стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 2500, 00 грн. витрат на правову допомогу. 
Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, особи, які беруть участь у справі не викликались.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.03.1985 року прийнята учнем машиніста компресорної установки, з 17.05.1985 року переведена машиністом компресора, з 11.11.2024 року продовжену дію трудового договору у Криворізькому регіональному відділі організації роботи станцій виробничого штату виробничого підрозділу «Служба роботи станцій Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 14-15).
У період з 2017 по 2021 позивач перебувала у щорічній відпустці та їй була нарахована та виплачена допомога на оздоровлення: з 16.10.2017 по 18.11.2017 року – 2105, 00 грн., з 09.08.2018 по 12.10.2018 – 2301, 25 грн., з 01.04.2019 по 06.05.2019 року – 2401, 25 грн., з 16.07.2020 по 18.08.2020 року – 2746, 25 грн., з 13.03.2021 по 05.04.2021 року – 2837, 50 грн. (а.с. 16-20).
Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача недоплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач посилається на те, що відповідачем були порушені умови Колективного договору щодо виплати працівнику матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому п.3.1.15 Колективного договору. 

Надаючи оцінку таким доводам позивача та його представника та перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Згідно ст. 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Відповідно до ст. 13 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами.
Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.
Згідно ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Пунктом 3.1.15 Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2014-2015 роки, укладеного між ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська», в особі начальника Хаткового С.С., та головою первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О., схваленого конференцією трудового колективу 25.03.2014 року, встановлено, що при кожному наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини (у випадку поділу відпустки на частини), незалежно від періоду її надання, виплачувати за письмовою згодою матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 40% тарифної ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги (а.с. 21-23).
Спільною постановою начальника ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» ОСОБА_2 та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. №ВЧДЕ-2/335 від 20.01.2017 року продовжено дію діючого колективного договору між СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» і ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» у 2017 році до укладання колективного договору АТ «Укрзалізниця» (а.с. 24).
Відповідно до спільної постанови начальника ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» ОСОБА_2 та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/635 від 14.04.2017 року, постановлено застосовувати з 01.04.2017 року у чинному колективному договорі СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» замість величини «мінімальна заробітна плата» розрахункову величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» (а.с. 25).
Спільною постановою начальника СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» ОСОБА_2 та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/1544 від 31.01.2018 року продовжено дію чинного колективного договору з СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» у 2018 році до укладання колективного договору АТ «Укрзалізниця» (а.с. 26).
Спільною постановою начальника СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» ОСОБА_2 та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. №209/ВЧДЕ-2 від 23.01.2019 року продовжено дію чинного колективного договору з СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» у 2019 році до укладання колективного договору АТ «Укрзалізниця» (а.с. 27).
Спільною постановою начальника СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» ОСОБА_2 та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. №348/ВЧДЕ від 23.01.2020 року продовжено дію чинного колективного договору з СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» у 2020 році до укладання колективного договору АТ «Укрзалізниця» (а.с. 28).
Спільною постановою начальника СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» ОСОБА_2 та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. №ВЧДЕ-2/83 від 16.01.2021 року внесено зміни до колективного договору, а саме п. 8 продовжено дію колективного договору експлуатаційного вагонного депо Батуринська із внесеними змінами на 2021 рік до укладання колективного договору АТ «Укрзалізниця» (а.с. 29).
Відповідно до спільної постанови начальника СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Гуляєва С.П. та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/821 від 15.06.2021 року, постановлено внести зміни до колективного договору СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська», а саме: пункт 3.1.15 викласти в новій редакції: «При наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини (у випадках поділу відпустки на частини), незалежно від періоду її надання, виплачувати один раз на рік згідно з положенням, за письмовою заявою працівника, матеріальну допомогу на оздоровлення виплачується в розмірі 50 відсотків тарифної ставки чи посадового окладу за посадою, котру обіймає працівник, встановленого штатним розписом на дату подання заяви, але не менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законодавством України на 01 січня (податкового) звітного року» (а.с. 30).
Пунктом 1.4. Колективного договору визначено, що зміни і доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників відокремленого структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» вносяться протягом строку його дії до узгоджувальної комісії і при погодженні сторін затверджуються на спільному засіданні адміністрації і профспілкового комітету, а всі інші – на конференції трудового колективу.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», тобто на момент прийняття спільної постанови начальника ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» ОСОБА_2 та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/635 від 20.01.2017 року, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3 200,00 грн.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2017 року був встановлений на рівні 1 600,00 грн., з 01 травня 2017 року - 1 684,00 грн., з 01 грудня 2017 року – 1 762,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2 000,00 грн., 2 105,00 грн., 2 202,50 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3 200,00 грн.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2018 року був встановлений на рівні 1 762,00 грн., з 01 липня 2018 року - 1 841,00 грн., з 01 грудня 2018 року – 1 921,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2202,50 грн., 2 301,25 грн. та 2 401,25 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3 723,00 грн.
Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2019 року був встановлений на рівні 1 921,00 грн., з 01 липня 2019 року - 2 007,00 грн., з 01 грудня – 2 102,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2 401,25 грн., 2 508,75 грн. та 2 627,50 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4 173,00 грн.
Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2020 року був встановлений на рівні 2 102,00 грн., з 01 липня 2020 року - 2 197,00 грн., з 01 грудня 2020 року – 2 270,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2 627,50 грн., 2 746,25 грн. та 2 837,50 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2020 року була встановлена на рівні 4 723,00 грн., з 01 вересня 2020 року – 5 000,00 грн.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2021 року був встановлений на рівні 2 270,00 грн., з 01 липня 2021 року - 2 379,00 грн., з 01 грудня 2021 року – 2 481 грн., тому два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановлених законом, становив 4 540,00 грн., 4 758,00 грн. та 4 962,00 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2021 року була встановлена на рівні 6 000,00 грн., з 01 грудня 2021 року – 6 500,00 грн.
Таким чином, прийняття 20.01.2017 року спільної постанови начальника ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Хаткового С.С. та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/635 від 14.04.2017 року про застосовування з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» є діями, що погіршували становище працівників порівняно із законодавством та вказана постанова повинна була прийматися не за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська», а на конференції трудового колективу, оскільки на момент прийняття вказаної постанови, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3 200,00 грн., отже вказана сума є більшою за 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, така різниця між вказаними величинами має місце і в наступних роках, тому суд уважає, що при визначенні позивачу розміру матеріальної допомоги на оздоровлення підлягає застосуванню не спільна постанова начальника ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Хаткового С.С. та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/635 від 14.04.2017 року, яка погіршує становище працівників, а п. 3.1.15. Колективного договору.
Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.
Стаття 9 КЗпП не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними.
Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці.
Суд уважає, що прийняття Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 року не створює юридичних наслідків щодо застосування п.3.1.15. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2014-2015 роки, укладеного між ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська», в особі начальника Хаткового С.С., та головою первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О., схваленого конференцією трудового колективу 25.03.2014 року, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається, в даному випадку, колективним договором, п. 3.1.15 якого визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги, а прийнята спільна постанова начальника ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Хаткового С.С. та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/635 від 14.04.2017 року про застосовування з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», та у подальшому спільної постанови начальника СП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Гуляєва С.П. та голови первинної профспілкової організації ВСП «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» Коровайнюк Н.О. № ВЧДЕ-2/821 від 15.06.2021 року про застосування замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «50 відсотків тарифної ставки чи посадового окладу за посадою, котру обіймає працівник, встановленого штатним розписом на дату подання заяви, але не менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законодавством України на 01 січня (податкового) звітного року», прийняті з порушенням вимог Колективного договору, отже не підлягають застосуванню при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення.
На підставі викладеного вище, приймаючи до уваги положення п. 3.1.15 Колективного договору, суд уважає за необхідне при визначенні розміру недоплаченої частини матеріальної допомоги виходити з розміру мінімальної заробітної плати по Україні, встановленої за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, тому приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог та з стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача недоплаченої матеріальної допомоги в розмірі 9642,75 грн., що складається з: 1095, 00 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2017 рік (3 200,00 грн. – 2105,00 грн.); 1421, 75 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2018 рік (3 723,00 грн. – 2301, 25 грн.); 1771, 75 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2019 рік (4 173,00 грн. – 2401, 25 грн.); 2095,50 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2020 рік (4723,000 грн. – 2746, 25 грн.); 3162, 50 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2021 рік (6 000,00 грн. – 2837, 50 грн.).

Суд, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та характер позовної вимоги, яка є майновою. У зв`язку з цим суд уважає за необхідне судовий збір в розмірі 1 331 грн. 20 коп. стягнути з відповідача дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.
Щодо заяви представника позивача – адвоката Борисенко А.В. про закриття провадження в частині вимог про стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 2500, 00 грн. витрат на правову допомогу, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки витрати на правову допомогу не є самостійною позовною вимогою, а відносяться до судових витрат, тому, враховуючи позицію представника позивача, суд вважає можливим витрати на правову допомогу віднести за рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 та її представника адвоката Борисенко Альони Вікторівни до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення – задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 9427 (дев`ять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 75 коп. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» у дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815, місцезнаходження за адресою: вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ.

Суддя В.О. Лебеженко