УХВАЛА
02 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 922/751/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Кролевець О. А.,
за участю секретаря судового засідання - Дуб С. І.,
за участю представників:
скаржника - Величка Д. В. (адвоката),
позивача - Мици Ю. В. (адвоката)
відповідача - 3 - Меркулової Н. А. (адвоката),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025
(головуюча - Істоміна О. А., судді: Медуниця О. Є., Слободін М. М.)
у справі за позовом Громадської організації "Харківське медичне товариство"
до відповідачів: 
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина",
2. ОСОБА_2 ,
3. ОСОБА_3 ,
4. ОСОБА_4 ,
про визначення розміру статутного капіталу
Короткий зміст позовних вимог 
1. У березні 2025 року Громадська організація "Харківське медичне товариство" (далі -Організація) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медицина" (далі - Товариство), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення розміру статутного капіталу Товариства у сумі 46 020 грн та розміри часток учасників у статутному капіталі Товариства, а саме: Організації з часткою 10 377,50 грн, що складає 22,550 %; ОСОБА_2 з часткою 17 821,50 грн, що складає 38,725 %; ОСОБА_4 з часткою 17 821,50 грн, що складає 38,725 %.
2. На обґрунтування позовних вимог посилалася на внесення нею вкладу до статутного капіталу Акціонерного товариства закритого типу "Медицина" (далі - АТЗТ "Медицина") у вигляді консультативної поліклініки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджувала актом приймання-передачі № 1 й інвентаризаційним описом від 27.02.1995, тоді як статусу учасника Товариства вона не набула. Мотивувала порушенням її корпоративних прав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3. 22.02.1995 правління Харківського науково-медичного товариства (далі - ХНМТ) постановило виступити науково-медичному товариству одним із засновників АТЗТ "Медицина", унести до його статутного фонду як установчий внесок майно госпрозрахункової поліклініки, доручити голові правління ХНМТ - академіку ОСОБА_5 та головному лікарю поліклініки ОСОБА_6 підписати від імені АТЗТ "Медицина" установчі документи. Згодом у 2000 році ХНМТ перейменоване на Харківське медичне товариство, а у 2016 році останнє перетворилося на Організацію, яка діє на підставі чинного статуту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 31.05.2021.
4. Цього ж дня укладений установчий договір про створення АТЗТ "Медицина", відповідно до якого засновниками були: ХНМТ, Спілка вчених Харківського регіону, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агора" (далі - ТОВ НВФ "Агора"), ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 . Статутний фонд поділявся на 102 прості іменні акції номінальною вартістю 1 000 000 крб кожна. Внески засновників вносилися грошима і майном, а саме: ХНМТ входило до складу АТЗТ "Медицина" консультативною поліклінікою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , його внесок оцінювався вартістю основних фондів поліклініки - 23 000 000 крб, що відповідало 23 акціям та 22,55 % у статутному фонді; внесок Спілки вчених Харківського регіону у грошовому виразі 17 000 000 крб, що відповідало 17 акціям та 16,67 % у статутному фонді; внесок ТОВ НВФ "Агора" у грошовому виразі 17 000 000 крб, що відповідало 17 акціям та 16,67 % у статутному фонді; внесок ОСОБА_5 у грошовому виразі 15 000 000 крб, що відповідало 15 акціям та 14,71% у статутному фонді; внесок ОСОБА_7 у грошовому виразі 15 000 000 крб, що відповідало 15 акціям та 14,71 % у статутному фонді; внесок ОСОБА_2 у грошовому виразі 15 000 000 крб, що відповідало 15 акціям та 14,71 % у статутному фонді.
5. Засновники зобов`язалися зробити внески до статутного фонду у майновому виразі у розмірі 100 %, а у грошовому у розмірі 50 %, у разі невиконання цього зобов`язання акціонер виключається зі складу засновників автоматично без повідомлення та його згоди (статті 8 установчого договору). Акціонер мав сплатити повністю вартість акцій не пізніше 1 року після державної реєстрації товариства, а у разі несплати оплатити 0,5 % від суми, що підлягала сплаті за кожний день прострочення, але не більше ніж 45 %, а у випадку несплати протягом 3 місяців після встановленого строку платежу товариство мало право реалізувати ці акції у встановленому статутом порядку. 
6. 22.02.1995 на виконання цього установчого договору збори засновників (акціонерів) затвердили статут АТЗТ "Медицина" і визначили статутний капітал у 102 000 000 крб.
7. За твердженням Організації, вона 27.02.1995 передала до статутного фонду АТЗТ "Медицина" основні засоби поліклініки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджувала актом приймання-передачі № 1 та інвентаризаційним описом № 1.
8. 23.03.1995 Розпорядженням № 821 виконкому Ради народних депутатів Київського району м. Харкова зареєстрований статут новоствореного АТЗТ "Медицина", засновниками визначені: ХНМТ, Спілка вчених Харківського регіону, ТОВ НВФ "Агора", ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_2 . 
9. 05.08.1996 загальні зборів акціонерів АТЗТ "Медицина" погодили зміни до статуту, якими статутний капітал збільшили до 4 602 000 000 крб, перерозподілу часток і змін у складі акціонерів не передбачили.
10. 27.08.1996 укладена додаткова угода № 2 до названого вище установчого договору про створення АТЗТ "Медицина", викладено у новій редакції частину статті 7 установчого договору, а саме: пункти 1-6 статті 7 первинної редакції установчого договору замінені новими пунктами 1-4 про те, що ТОВ НВФ "Агора" вносить вклад у грошовому виразі 1 353 000 000 крб, що відповідає 1 353 акціям та 29,41 % у статутному фонді; ОСОБА_5 вносить вклад у грошовому виразі 1 083 000 000 крб, що відповідає 1 083 акціям та 23,53 % у статутному фонді; ОСОБА_7 вносить вклад у грошовому виразі 1 083 000 000 крб, що відповідає 1 083 акціям та 23,53 % у статутному фонді; ОСОБА_2 вносить вклад у грошовому виразі 1 083 000 000 крб, що відповідає 1083 акціям та 23,53 % у статутному фонді. За твердженням Організації, цю додаткову угоду підписали чотири акціонери товариства без участі ХНМТ.
11. 15.04.1997 загальні збори АТЗТ "Медицина" ухвалили рішення, за яке проголосували ТОВ НВФ "Агора", ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_2 , про перетворення АТЗТ "Медицина" у Товариство. 
12. 15.05.1997 на виконання цього рішення ті самі акціонери провели установчі збори Товариства, якими затвердили установчий договір і статут, визначили статутний фонд у сумі 46 020 грн та перерозподілили його між учасниками так: ТОВ НВФ "Агора" - розмір частки 13 530 грн (29,41 % у статутному фонді); ОСОБА_5 - розмір частки 10 830 грн (23,53 % у статутному фонді); ОСОБА_7 - розмір частки 10 830 грн (23,53 % у статутному фонді); ОСОБА_2 - розмір частки 10 830 грн (23,53 % у статутному фонді).
12.06.1997 зареєстрований статут Товариства у порядку перереєстрації АТЗТ "Медицина" на підставі рішення установчих зборів від 15.05.1997, а 14.02.2003 зареєстровані зміни до статуту Товариства, якими, зокрема, встановлено заборону передачі частки або її частини третім особам, які не є учасниками товариства (нова редакція пункту 8.5 та виключення пункту 8.6, зміни до пункту 8.7).
13. 04.08.2004 рішенням загальних зборів учасників Товариства затверджено нову редакцію статуту Товариства, у якій, зокрема: збільшено статутний капітал до 749 542 грн; включено до числа учасників третю особу, яка не була учасником товариства, - ОСОБА_3 ; перерозподілено частку, раніше належну припиненій юридичній особі - ТОВ НВФ "Агора", між учасниками останнього - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яку введено до складу учасників як правонаступника ТОВ НВФ "Агора"; виключено зі складу учасників ОСОБА_7 . Перерозподілено частки учасників у статутному капіталі так: ОСОБА_5 - 117 528 грн (15,68 % статутного капіталу); ОСОБА_2 - 396 958 грн (52,96 % статутного капіталу); ОСОБА_4 - 117 528 грн (15,68 % статутного капіталу); ОСОБА_3 - 117 528 грн (15,68 % статутного капіталу).
14. 20.12.2007 рішенням загальних зборів учасників Товариства затверджено нову редакцію статуту, у якій, зокрема: збільшено статутний капітал до 3 396 742 грн; перерозподілено частки учасників у статутному капіталі так: ОСОБА_5 - 509 511 грн (15 % статутного капіталу); ОСОБА_2 - 1 868 209 грн (55 % статутного капіталу); ОСОБА_4 - 509 511 грн (15 % статутного капіталу); ОСОБА_3 - 509 511 грн (15 % статутного капіталу).
15. 27.01.2009 рішенням загальних зборів учасників Товариства затверджено нову редакцію статуту у якому, зокрема, перерозподілено частки учасників у статутному капіталі так: ОСОБА_5 - 509 511 грн ( 15% статутного капіталу); ОСОБА_2 - 509 511 грн (15 % статутного капіталу); ОСОБА_4 - 509 511 грн (15 % статутного капіталу); ОСОБА_3 - 1 868 209 грн (55 % статутного капіталу).
16. 21.05.2010 рішенням загальних зборів учасників Товариства затверджено нову редакцію статуту, у якому, зокрема, виключено з числа учасників ОСОБА_5 ; перерозподілено частки учасників у статутному капіталі так: ОСОБА_2 - 679 348,40 грн (20 % статутного капіталу); ОСОБА_4 - 679 348,40 грн (20 % статутного капіталу); ОСОБА_3 - 2 038 045,20 грн (60 % статутного капіталу).
17. 13.10.2020 і 31.05.2021 також рішеннями загальних зборів учасників вносилися зміни до статуту Товариства шляхом затвердження нової редакції, але розміри часток учасників та склад учасників змін не зазнавали.
18. Наразі Товариство діє на підставі чинного статуту, затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 31.05.2021, його учасниками станом на дату звернення Організації до суду з позовом були: ОСОБА_2 з часткою 20 % статутного капіталу, ОСОБА_3 з часткою 60 % статутного капіталу і ОСОБА_4 з часткою 20 % статутного капіталу.
19. Оскільки Організацію не визначено як учасника Товариства, то вона звернулася з цим позовом. Унесення свого вкладу до статутного капіталу АТЗТ "Медицина" у вигляді консультативної поліклініки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджувала актом приймання-передачі № 1 й інвентаризаційним описом № 1 від 27.02.1995. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
20. 29.07.2025 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення про задоволення позову повністю.
21. Мотивував унесенням Організацією вкладу у вигляді консультативної поліклініки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до статутного капіталу АТЗТ "Медицина", яке згодом реорганізовано у Товариство. Водночас додаткову угоду № 2 про внесення змін до установчого договору АТЗТ "Медицина" суд визнав неукладеною через відсутність підпису на ній усіх засновників і зауважив на тому, що перебування консультативної поліклініки у комунальній власності не спростовують факту внесення її Організацією до статутного фонду Товариства як вкладу. Перевірив також позовну давність і виснував, що вона не спливла.
22. 01.10.2025 Східний апеляційний господарський суд за наслідком перегляду апеляційних скарг Товариства, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ухвалив постанову про скасування цього рішення й ухвалив нове про відмову у позові.
23. Мотивував відсутністю доказів передання Організацією у статутний фонд Товариства консультативної поліклініки як вкладу, помилковістю суду першої інстанції в ототожненні статусу засновника зі статусом акціонера/учасника і, як наслідок, не підтвердження набуття Організацією корпоративних прав в Товаристві. Спростував доводи Організації, яка наполягаючи на передачі до статутного капіталу Товариства консультативної поліклініки, посилалася на акт № 1 приймання-передачі та інвентаризаційний опис № 1 від 27.02.1995, на тій підставі, що вони не підтвердили передачу основних фондів поліклініки і правомочність Організації на їх відчуження. Основні фонди поліклініки обліковувалися за госпрозрахунковою поліклінікою - структурним підрозділом без статусу юридичної особи. Тож суд виснував про відсутність у Організації права розпоряджатися консультативною поліклінікою і передавати її як вклад до статутного фонду Товариства. Виснував також про неналежність обраного Організацією способу захисту і пропуск нею позовної давності для звернення з цим позовом.
Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги
24. ОСОБА_1 , який не брав участі у цій справі протягом її розгляду у судах першої й апеляційної інстанцій, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою про скасування постанови апеляційного господарського суду, тоді як рішення суду першої інстанції просив залишити в силі.
25. На обґрунтування підстав касаційного оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 ОСОБА_1 послався на пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 з урахуванням пункту 8 частини першої та пунктів 1, 4 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
26. На переконання ОСОБА_1 , оскаржуваною постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 вирішено питання про його інтереси й обов`язки у частині висновків про те, що він, як виконуючий обов`язки виконавчого директора АТЗТ "Медичина", за актом приймання-передачі № 1 й інвентаризаційним описом № 1 від 27.02.1995 прийняв від Організації, як правонаступника ХНМТ, консультативну поліклініку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для внесення її як вклад до статутного капіталу АТЗТ "Медицина", але фактично цього не зробив. Це зумовило подальше звернення Організації до Господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 2 749 341,05 грн збитків (у справі № 922/4570/25 відкрито провадження 05.01.2026), який обґрунтований тим, що ОСОБА_1 привласнив майно консультативної поліклініки і діяв не в інтересах АТЗТ "Медицина", а у власних інтересах, через що має відповідати за його втрату у загальній сумі вартості майна.
27. Конкретизуючи висновки, які зробив в оскаржуваній постанові Східний апеляційний господарський суд щодо ОСОБА_1 , що, на переконання останнього, зачіпає його інтереси й обов`язки, скаржник зазначає про такі:
"суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вказав про мотивування Організацією своєї позиції, у тому числі, тим, що ОСОБА_1 вніс внесок до статутного капіталу АТЗТ "Медицина", на підтвердження чого Організація послалася на ті самі акт приймання й інвентаризаційний опис, підписані від імені АТЗТ "Медицина" ОСОБА_1 ;
доходить категоричного висновку про відсутність повноважень у ОСОБА_1 щодо приймання відповідного майна у якості внеску до статутного капіталу АТЗТ "Медицина" попри безспірність самого факту підписання ОСОБА_1 відповідного акта й інвентаризаційного опису".
28. ОСОБА_1 також вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підпункту "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", статті 48 ЦК УРСР 1963 року, частини першої статті 4, статті 33 Закону України "Про господарські товариства", частини третьої статті 213, частини першої статті 261, частини четвертої статті 267 ЦК України і не врахував висновки Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах, а саме:
- Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 924/1304/20, від 11.12.2023 у справі № 907/922/21 щодо належного й ефективного способу захисту прав учасника господарського товариства і принципової допустимості припинення права особи на участь у товаристві шляхом задоволення позову іншої особи про визначення розміру статутного капіталу та часток учасників товариства; 
- Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18, Верховного Суду 18.05.2023 у справі № 904/5669/21 (904/801/22), від 30.11.2022 у справі № 490/5891/19, від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15, від 09.09.2021 у справі № 925/1276/19 та від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 щодо створення та діяльності акціонерного товариства відповідно до статті 4 Закону України "Про господарські товариства" на підставі установчого договору та статуту одночасно і стосовно нікчемності правочину, який суперечить вимогам закону, відповідно до приписів ЦК УРСР 1963 року, значення такої нікчемності для установчого договору і застосування наслідків нікчемності правочину;
- Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 07.08.2019 у справі № 2004/1979/12, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 57/314-6/526-2012, від 17.10.2023 у справі № 910/21220/21 стосовно початку перебігу та умов застосування позовної давності;
- Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, від 12.05.2022 у справі № 756/15123/18 у частині застосування правил тлумачення умов правочину.
29. Крім того ОСОБА_1 наполягає на відсутності висновку Верховного Суду у питанні застосування приписів статей 13, 33 Закону України "Про господарські товариства", а саме: 
- у правовідносинах, пов`язаних із внесенням вкладів учасників і засновників товариства, у частині того, чи зобов`язаний такий учасник (засновник) підтверджувати своє право власності на рухоме майно, що вноситься як вклад, якщо він володіє цим майном і фактично передає його до статутного (капіталу) товариства, яке його фактично приймає; 
- у правовідносинах, пов`язаних із внесенням вкладів учасників і засновників товариства, у частині того, яка міра індивідуалізації майна, визначеного як вклад засновника (учасника) вимагається для чіткого визначення, яке саме майно вноситься, і яке значення у такій ситуації має те, що певне майно фактично передане засновником (учасником) як вклад до статутного (капіталу) товариства, яке його фактично приймає;
- у правовідносинах, пов`язаних із внесенням вкладів учасників і засновників товариства, у частині того, чи допускається встановлення установчими документами (установчим договором, статутом) товариства автоматичного виключення (автоматичної втрати статусу) учасника товариства особою, яка не виконала чи не повністю виконала свій обов`язок внесення вкладу.
30. Скаржник також стверджує про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, позаяк він на підставі недопустимих доказів установив факт наявності статусу акціонерів АТЗТ "Медицина" у осіб, які ухвалювали рішення про зміну установчих документів АТЗТ "Медицина" шляхом укладання додаткової угоди № 2 до установчого договору та про перетворення АТЗТ "Медицина" у Товариство.
31. 01.06.2026 ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду додаткові пояснення, у яких просив не розглядати постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 як релевантну до спірних правовідносин з огляду на відмінність правовідносин зі справою, що розглядається. Як додаток долучив статтю "Питання права процесуального. Про недійсність правочину та віднидикацію: новий виток старого спору", опубліковану у газеті "Закон і бізнес", у якій кандидат юридичних наук стосовно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 висловив власну думку, зокрема, про таке: "За сукупністю вищевикладених міркувань стає доволі очевидним, що викладений в розглядуваній постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 висновок про розуміння рішення суду, яке ухвалене про права, інтереси та (або) обов`язки особи, не залученої до участі у справі, лише в разі вміщення судження про права, інтереси та (або) обов`язки в резолютивній частині рішення, якщо навіть і не є докорінно помилковим (адже в цьому разі відповідне явище також має місце), то все ж таки має достатньо істотних виключень для того, щоб допускати настільки категоричне формулювання". 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
32. ОСОБА_3 у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з огляду на таке:
- аргументи ОСОБА_1 не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції і зводяться лише до його незгоди з оскаржуваною постановою і намаганням спонукати суд касаційної інстанції до переоцінки обставин і доказів у справі;
- ОСОБА_1 не довів, що оскаржувана постанова ухвалена про його права, інтереси та (або) обов`язки, у ній не йшлося про це і наведені останнім у касаційній скарзі аргументи є лише припущенням;
- Організація не вносила до статутного фонду АТЗТ "Медицина" жодного майнового комплексу, у тому числі консультативної поліклініки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , і не набула корпоративних прав у АТЗТ "Медицина", адже в акті приймання-передачі № 1 й інвентаризаційному описі № 1 від 27.02.1995 не йдеться про основні засоби;
- наведені скаржником постанови Верховного Суду на підтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, ухвалені у неподібних правовідносинах.
33. ОСОБА_3 заявила про очікуваний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який складає 50 000 грн, докази на підтвердження чого надасть у визначений частиною восьмою статті 129 ГПК України строк.
34. У додаткових поясненнях ОСОБА_3 звернула увагу на зловживання Організацією процесуальними правами, адже у справі Господарського суду Харківської області № 922/4570/25 вона не з`являється у судові засідання, вісім разів подавала позови (справи №№ 922/4257/25, 922/4566/25, 922/4577/25, 922/4254/25, 922/4254/25, 922/4559/25, 922/4281/25, 922/4356/25), згодом їх відкликала, чим маніпулювала автоматизованим розподілом справ між суддями, намагаючись вплинути на склад суду.
Позиція Верховного Суду
35. Наразі суд касаційної інстанції насамперед має з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, про які саме, у якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про скасування (зміну) судового рішення.
36. Як зазначалося раніше, ОСОБА_1 стверджує, що оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції вирішено питання про його інтереси й обов`язки, про які йдеться у пунктах 26-27 цієї постанови, але він не був залучений до участі у цій справі і серед підстав касаційного оскарження послався на пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України.
37. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
38. Здійснюючи касаційне провадження у цій справі, колегія суддів з`ясувала, що після подання ОСОБА_1 касаційної скарги Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 сформулювала висновки у питанні, яке скаржник поставив у цій справі, і вони враховуються у силу частини четвертої статті 300 ГПК України. 
39. Так, на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувало, зокрема, питання, що таке рішення суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України) (пункт 10.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
40. Відповідаючи на це питання, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи можуть міститися в мотивувальній та резолютивній частині рішення. Ці висновки мають різне значення. Процесуальний закон містить норми, які забезпечують, аби судове рішення, ухвалене у справі, не було протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі (пункт 10.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
41. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 розмежувала, що таке рішення суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у мотивувальній частині рішення (пункти 10.10-10.19) і у резолютивній частині рішення (пункти 10.20-10.34).
42. Щодо висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у мотивувальній частині рішення Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що мотивувальна частина містить мотиви рішення суду - відповіді на питання факту (висновки про встановлені обставини, які мають значення для вирішення справи) і питання права (юридична кваліфікація цих обставин, висновки про наслідки, з якими право пов`язує встановлені обставини). Процесуальний закон не допускає, аби ці висновки були протиставлені особі, яка не брала участь у розгляді справи (пункти 10.11-10.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
43. При цьому виснувала, що за положеннями статті 75 ГПК України висновки суду про встановлені обставини не мають зобов`язуючого (преюдиціального) значення для особи, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини встановлені, а правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, взагалі не є обов`язковою для господарського суду. Отже, будь-які висновки про права, інтереси та (або) обов`язки особи у рішенні суду, яким вирішується приватноправовий спір, з огляду на норми статті 75 ГПК України не мають для особи, яка не брала участь у розгляді справи, зобов`язуючого значення, тобто не є рішенням про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи. При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неприпустимим є втручання особи в остаточне рішення суду з тих лише підстав, що вона вважає помилковими викладені у мотивувальній частині цього рішення судження, які не мають стосовно неї обов`язкової сили (пункти 10.17-10.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
44. Стосовно висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у резолютивній частині рішення Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що резолютивна частина рішення містить присуд, який в силу обов`язковості судового рішення як конституційної засади судочинства (пункт 9 частини другої статті 129, стаття 129-1 Конституції України) є обов`язковим до виконання (пункт 10.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
45. Зауважила також на тому, що закон не встановлює механізму, який виключав би особу, яка не брала участь у справі, з-під дії судового рішення, якщо таке містить присуд про її права, інтереси та (або) обов`язки (стягує з неї кошти, зобов`язує її вчинити певні дії або утриматись від них, змінює чи припиняє правовідносини з її участю, визнає недійсним або скасовує документ, який посвідчує право особи, тощо). Однак процесуальний закон встановлює право на перегляд справи та оскарження судового рішення для особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки (частина перша статті 17 ГПК України) (пункт 10.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
46. Тож стосовно висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у резолютивній частині рішення Велика Палата Верховного Суду виснувала, що повноваження скасувати судове рішення з направленням справи на новий розгляд, якщо суд нижчої інстанції прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України), суд касаційної інстанції здійснює незалежно від вимог та доводів касаційної скарги, а також незалежно від того, чи звернулась з касаційною скаргою особа, про права, інтереси та (або) обов`язки якої суд нижчої інстанції ухвалив рішення (пункт 10.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
47. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше сформульованих Верховним Судом висновків у частині посилання на те, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у його мотивувальній частині містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи (пункт 10.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
48. Звідси, вирішуючи спір у справі № 922/5241/21 по суті, Велика Палата Верховного Суду з огляду на свої викладені вище висновки про тлумачення пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України виснувала про те, що оскаржена постанова апеляційного суду у мотивувальній частині містила висновки про правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , який звернувся з касаційною скаргою як особа, стосовно якої суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки особи, не залучивши його до участі у справі, що не є рішенням про його права, інтереси або обов`язки (пункт 10.41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21).
49. Підсумовуючи, правова позиція Великої Палати Верховного Суду у названій вище постанові зводиться до того, що рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, не залученої до участі у справі, слід вважати прийнятим тоді, коли у резолютивній частині оскаржуваного судового рішення йдеться про присуд такої особи до певних дій (стягнення з неї коштів, зобов`язання її вчинити певні дії або утриматись від них, зміна чи припинення правовідносини з її участю, визнання недійсним або скасування документа, який посвідчує право особи, тощо), тоді як згадування про таку особу у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення у контексті встановлення обставин та/або правової кваліфікації її дій не зумовлює визнання рішення, як прийнятого про права, інтереси та (або) обов`язки особи, не залученої до участі у справі.
50. Тож у постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 Велика Палата Верховного Суду змінила підхід у цьому питанні і будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору до уваги не береться.
51. Повертаючись до справи, що розглядається, згадка про ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові Східного апеляційного господарського суду міститься в її описовій частині у викладі позиції позивача й у мотивувальній частині в аспекті відсутності доказів призначення та повноважень особи (виконуючого обов`язки виконавчого директора), яка від імені Товариства нібито приймала внесок. 
52. Тобто суд апеляційної інстанції не встановлював обставин і не робив висновків, на яких наполягає скаржник, намагаючись переконати про наявність у постанові посилань на встановлені обставини передачі Організацією виконуючому обов`язки виконавчого директора АТЗТ "Медичина" ОСОБА_1 консультативної поліклініки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , і невнесення її ОСОБА_1 як вкладу до статутного капіталу АТЗТ "Медицина" за актом приймання-передачі № 1 й інвентаризаційним описом № 1 від 27.02.1995. 
53. Тож відсутність доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 як особи, яка від імені Товариства приймала внесок від Організації у вигляді консультативної поліклініки, не можна ототожнювати з твердженням самого ж ОСОБА_1 у касаційній скарзі про те, що суд установив обставини привласнення ним такого внеску, що зашкодило інтересам Організації.
54. Додатково слід зауважити на відсутності будь-якого присуду ОСОБА_1 у резолютивній частині оскаржуваної постанови Східного апеляційного господарського суду, тоді як у контексті висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21, згадка про нього в описовій і мотивувальній частинах постанови не зумовлює висновку щодо ухвалення рішення про інтереси й обов`язки ОСОБА_1 , не залученого до участі у справі.
55. Зважаючи на вищевикладені висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21, щодо застосування пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України, колегія суддів спростовує доводи ОСОБА_1 , не залученого до участі у цій справі, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята про його інтереси й обов`язки, оскільки у цьому випадку згадування апеляційним господарським судом в описовій і мотивувальній частинах про ОСОБА_1 як виконуючого обов`язки АТЗТ "Медичина" в аспекті посилань позивача і відсутності доказів на підтвердження його повноважень не є ухваленням рішення про інтереси та (або) обов`язки не залученої особи.
56. Тож за результатами касаційного перегляду оскаржуваної постанови колегія суддів не встановила обставин, про які стверджує ОСОБА_1 у касаційній скарзі, і у судовому рішенні апеляційного господарського суду не йдеться про його інтереси й обов`язки. Тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 слід закрити. З огляду на це Верховний Суд не надає оцінки іншим доводам скаржника, що стосуються суті спору. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
57. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Судові витрати
58. Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.
Керуючись статтями 129, 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 у справі № 922/751/25 закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

О. Кролевець