ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026  м.Дніпро справа №908/2667/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)
судді: Демчина Т.Ю., Кошля А.О.
з секретарем судового засідання Кахикало А.С.
за участю представників сторін:
від Запорізької міської ради Мироненко Н.О., самопредставництво (у режимі відеоконференції)
представники відповідачів – 1,2 у судове засідання не з`явились. 
розглянув апеляційні скарги Запорізької міської ради та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 (суддя Педорич С.І.) у справі
за позовом Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
до відповідача 1  ОСОБА_1 , м.Запоріжжя
до відповідача 2  ОСОБА_2 , м.Запоріжжя
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовної заяви.
28.08.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Запорізької міської ради до відповідачів: фізичної особи-підприємця Косінова Дмитра Вікторовича; ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів заборгованості за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 за період з 03.04.2017 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 05.03.2024 у розмірі 245 031 грн 74 коп з кожного.
Позовна заява мотивована тим, що між Запорізькою міською радою та фізичною особою-підприємцем Лозіною Катериною Федорівною був укладений договір оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014, відповідно до якого Запорізька міська рада надала у в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2901 га з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062.
На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11.2016 право власності на нерухоме майно, яке розташоване на орендованій земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062, перейшло до Косінова Дмитра Вікторовича та ОСОБА_2 по 1/2 частці. 
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на праві комунальної власності.
Відповідачі не сплачували орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, відповідно до умов договору оренди землі, внаслідок чого у них утворилась заборгованість, за період з 03.04.2017 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 05.03.2024 у загальному розмірі 490 063 грн 47 коп., у тому числі у відповідача 1 – у розмірі 245 031 грн 74 коп., і у відповідача 2 – у розмірі 245 031 грн 74 коп.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 частково задоволено позов Запорізької міської ради, стягнуто з фізичної особи-підприємця Косінова Дмитра Вікторовича 245 031 грн 74 коп. заборгованості за визначений період за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014, стягнуто 2 940 грн 38 коп. витрат зі сплати судового збору. Закрито провадження у справі у частині позовних вимог Запорізької міської ради до Бондаря Геннадія Григоровича про стягнення заборгованості за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 у розмірі 245 031 грн 74 коп.
Суд виходив з того, що в силу прямої норми закону (статті 120 Земельного кодексу України) з моменту придбання нерухомого майна відповідачі автоматично стали сторонами чинного договору оренди землі на тих самих умовах, що були у попереднього власника, тому посилання відповідача-1 на те, що він не підписував договір і не має його примірника, є безпідставними
Суд визнав, що спір між позивачем та відповідачем-1 (Косіновим Д.В.) підлягає розгляду в господарському суді, оскільки відповідач-1 на час виникнення спірних правовідносин мав статус фізичної особи-підприємця, а земельна ділянка використовується для підприємницької діяльності, тоді як провадження у справі до відповідача-2 (Бондара Г.Г.) закрито, оскільки він не є підприємцем і позивач не довів факту використання ним земельної ділянки в підприємницькій діяльності, що потребує розгляду в порядку цивільного судочинства
Суд дійшов висновку, що зміна нормативної грошової оцінки землі на підставі рішення міської ради автоматично змінила розмір орендної плати, оскільки договір встановлював її у відсотках від нормативної оцінки, а перевіривши розрахунок позивача та доводи відповідача-1 про неврахування оплат, суд встановив, що більшість наданих квитанцій не підтверджують сплату орендної плати саме за спірну земельну ділянку, тому заборгованість відповідача-1 у сумі 245 031,74 грн є обґрунтованою
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення доводів, які викладені у них.
12.01.2026 фізична особа-підприємець Косінов Дмитро Вікторович подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025, у якій просить скасувати рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до нього.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено правила предметної та суб`єктної підсудності, оскільки справа підлягала розгляду в порядку цивільного, а не господарського судочинства, враховуючи, що відповідачі не є сторонами договору оренди землі, не підписували його, набули право власності на нерухоме майно як фізичні особи, а не як суб`єкти господарювання, при цьому на момент ухвалення рішення Косінов Д.В. вже не мав статусу фізичної особи-підприємця.
Скаржник стверджує, що позивачем штучно залучено Косінова Д.В. як фізичну особу-підприємця виключно з метою забезпечення розгляду справи господарським судом, що є недопустимою маніпуляцією з підсудністю. Суд першої інстанції безпідставно проігнорував клопотання відповідача-1 про залишення позову без розгляду у зв`язку з порушенням правил підсудності та вирішив питання підсудності не у підготовчому засіданні, а лише після розгляду справи по суті, що суперечить вимогам статей 20, 24, 177 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідачі не були та не є сторонами договору оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014, який укладений між Запорізькою міською радою та фізичною особою-підприємцем Лозіною К.Ф., а тому відсутні правові підстави для покладення на них обов`язку зі сплати заборгованості за вказаним правочином.
Відповідачами вжито всіх передбачених Земельним кодексом України заходів для оформлення права оренди спірної земельної ділянки (звернення до міської ради у 2017– 2018 роках), однак договір оренди не укладено з вини позивача, що свідчить про відсутність вини відповідачів у несплаті орендної плати.
Скаржник вказує на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки строк дії договору оренди закінчився 05.03.2024 без можливості автоматичної пролонгації, отже на момент розгляду справи договір не був чинним, що виключає стягнення орендної плати за період після вказаної дати.
Скаржник звертає увагу, що долучений позивачем акт приймання-передачі земельної ділянки не містить дати його складання, дати передачі ділянки в оренду та посилання на конкретний договір, що унеможливлює встановлення моменту виникнення обов`язку зі сплати орендної плати.
Розрахунок заборгованості виконаний позивачем з порушенням умов договору оренди, оскільки застосовано актуальну нормативну грошову оцінку земельної ділянки з індексами інфляції до попередніх періодів, тоді як договір передбачає зміну розміру орендної плати виключно шляхом укладення додаткових угод, що також суперечить статті 58 Конституції України щодо незворотності дії закону в часі.
Судом першої інстанції не взято до уваги наявність переплат та додаткових платежів попереднього орендаря підприємця Лозіної К.Ф. у сумі 24 518 грн 12 коп, а також платежів відповідача 2 Бондаря Г.Г. у сумі 14 500 грн 00 коп., а також інших платежів Лозіної К.Ф. у сумі 15 838 грн 64 коп., що разом становить 55 856 грн 76 коп. та підлягало врахуванню при визначенні розміру заборгованості.
Скаржник вказує на невідповідність вступної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції матеріалам справи, оскільки у позовній заяві відповідачем-1 зазначено фізичну особу-підприємця Косінова Д.В., тоді як у рішенні суду зазначено просто фізичну особу Косінова Д.В., що підтверджує порушення предметної підсудності та розгляд справи за участю осіб, які не є суб`єктами господарської діяльності.
13.01.2026 Запорізька міська рада подала апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025, у якій просить скасувати рішення у справі у частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог Запорізької міської ради до Бондаря Геннадія Григоровича про стягнення заборгованості за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 за період з 03.04.2017 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 05.03.2024 у розмірі 245 031 грн 74 коп. та прийняти у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Запорізької міської ради до Бондаря Геннадія Григоровича про стягнення заборгованості у розмірі 245 031 грн 74 коп. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині позовних вимог позивача до відповідача 2 про стягнення заборгованості за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 та зазначив, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Відповідно до умов договору оренди землі, земельна ділянка передається в оренду для розташування станції технічного обслуговування автомобілів (для використання). Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.08.2025 цільове призначення земельної ділянки – 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку.
Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за договором оренди землі. Земельна ділянка за спірним правочином передавалася фізичній особі для обслуговування належних відповідачам будівель комерційного призначення, а отже для використання у підприємницькій діяльності, тому правовідносини між сторонами цього правочину за своїм змістом притаманні господарській діяльності.
Сам по собі факт того, що орендарями за оспорюваним правочином є фізичні особи, не може бути єдиним та визначальним критерієм для віднесення цієї справи до юрисдикції загальних судів.
Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Косінов Д.В. має статус фізичних осіб-підприємця з 2002. Бондар Г.Г. не зареєстрований як фізична особа-підприємець, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає правовій позиції, яка вже склалась щодо розгляду питання підсудності справ господарським судом за участю фізичної особи, а саме постанов Верховного суду України у справі №908/2153/24 від 01.07.2025 та №908/2053/24 від 01.07.2025, якими встановлено, що земельна ділянка за спірним правочином передавалася фізичним особам для використання у підприємницькій діяльності, тому правовідносини між сторонами цього правочину за своїм змістом притаманні господарській діяльності. Сам по собі факт того, що орендарями за оспорюваним правочином є фізичні особи, не може бути визначальним критерієм для віднесення цієї справи до юрисдикції цивільних правовідносин.
У цій справі мають місце подібні обставини, оскільки на земельній ділянці розташовані склад майстерня літ.К, прибудова літ.Д, які є нежитловими будівлями та використовуються для ведення комерційної діяльності, що підтверджується умовами пунктів 4, 18 договору оренди землі. Отже, рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 у частині закриття провадження у справі за позовом до Бондара Г.Г. є таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права, оскільки справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу.
Косінов Дмитро Вікторович подав відзив на апеляційну скаргу Запорізької міської ради, у якому просить апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 залишити без розгляду та задоволення. І все?
Запорізька міська рада не скористалась своїм правом згідно частиною 1 статті 263 Господарського процесуального кодексу України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно частиною 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач), судді: Демчина Т.Ю., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2026 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Косінова Дмитра Вікторовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 у справі №908/2667/25 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, надати докази сплати судового збору у встановленому порядку, у розмірі 3 969 грн 51 коп.
29.01.2026 Косінов Д.В.подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги. До заяви про усунення недоліків скаржник вказав, як додаток, копія платіжної квитанції ID: 4233-0823-2871-7416 від 28.01.2026 про доплату судового збору у розмірі 3969 грн 51 коп.
29.01.2026 Центральним апеляційним господарським судом складено Акт №06-19/11/26 про те, що при огляді заяви про усунення недоліків та клопотання про долучення доказів, яка 29.01.2026 надійшла від представника Косінова Д.В., адвоката Пухира П.В. через «Електронний суд», відсутня копія квитанції про доплату судового збору, яка вказана як додаток до заяви.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач), судді: Демчина Т.Ю., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025, витребувано матеріали справи №908/2667/25 з Господарського суду Запорізької області.
05.02.2026 на виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 надійшли матеріали справи №908/2667/25.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 розгляд апеляційної скарги Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 призначено у судовому засіданні 25.02.2026 о 16 год 30 хв.
24.02.2026 Косінов Д.В. подав до Центрального апеляційного господарського суду заяву №7, до якої долучив квитанцію ID: 4233-0823-2871-7416 від 28.01.2026 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на суму 3969 грн 51 коп.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Косінова Дмитра Вікторовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025, об`єднано скаргу Косінова Дмитра Вікторовича до спільного розгляду із апеляційною скаргою Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025, розгляд справи №908/2667/25 призначено у судовому засіданні 25.02.2026 о 16 год. 30 хв.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2026 суд оголосив про перерву у розгляді апеляційних скарг та повідомив Бондаря Геннадія Григоровича, як відповідача у справі №908/2667/25, про те, що апеляційний розгляд буде продовжений, у судовому засіданні, яке призначене 01.04.2026 о 14 год. 30 хв.
01.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Між Запорізькою міською радою та фізичною особою-підприємцем Лозіною Катериною Федорівною укладено договір оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014, відповідно до якого остання прийняла у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,2901 га з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062.
За умовами пункту 1 договору оренди землі орендодавець відповідно до рішення п`ятої сесії шостого скликання Запорізької міської ради №21/124 надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 для розташування станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 56.
Відповідно пункту 2 договору оренди землі власником земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 є територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на праві комунальної власності, що підтверджується інформацією Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.08.2025.
Згідно пунктом 3 Договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2901 га.
Відповідно до пункту 11 договору оренди землі договір укладено до 05.03.2024.
Згідно з пунктом 6 договору оренди землі нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 1 669 264 грн 41 коп., в цінах 2014 року.
Пунктом 12 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 50 077 грн 93 коп. (п`ятдесят тисяч сімдесят сім грн 93 коп.), що складає 3% від нормативної грошової оцінки в цінах 2014року.
Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки за Договором оренди землі позивачем надано, а Лозіною К.Ф. прийнято в оренду земельну ділянку.
На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.11.2016 право власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062, перейшло до Косінова Дмитра Вікторовича та Бондаря Геннадія Григоровича по 1/2 (одній другій) частці.
Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу від 28.11.2016 нерухоме майно: пункт сервісного обслуговування мікроавтобуса «Пежо» літ. Л-2 з прибудовою Л', загальною площею 183,1 кв.м, що розташовані за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Олексія Поради (стара назва – Димитрова), будинок 56, із сторожкою літ.Н та вольєром літ.М, що належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації бірж Запоріжжя, виданого 27.01.2009 у справі №1-01/09 {…} Державну реєстрацію права власності продавця проведено 26.10.2016 {…}.
Склад-майстерня літ. К, загальною площею – 75,6 кв.м, прибудова літ.Д', загальною площею є 78,7 кв.м, що розташовані за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Олексія Поради (стара назва – Димитрова), будинок 56, належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації бірж Запоріжжя, виданого 27.01.2009 по справі №1-01/09, та ухвали Постійно діючого Третейського суду при асоціації бірж Запоріжжя, виданої 26 лютого по справі №1-01/09, {…} Державну реєстрацію права власності Продавця проведено 10.11.2016 {…}.
Будівля та споруди літ. А-2, Б, В, Г-2, Д, Е, Ж, що складаються з: майстерні-адмінкорпусу літ. А-2 загальною площею 318, 1 кв.м, майстерні літ.Б загальною площею 103,5 кв.м; мийки літ.В загальною площею 119,2 кв.м; сторожки літ.Г-2 загальною площею 31,4 кв.м; складу літ.Д загальною площею 39,5 кв.м; покраски літ.Е загальною площею 121,8 кв.м; мовільні літ.Ж загальною площею 31,1 кв.м; та розташовані за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Олексія Поради (стара назва – Димитрова), будинок 56, належать продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Грибановою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 02.03.2002 за реєстровим номером №158{…} Державну реєстрацію права власності продавця проведено 25.10.2016; /надалі НЕРУХОМЕ МАЙНО/{…}
Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,2901 га, яка передана для розташування станції технічного обслуговування автомобілів, кадастровий номер земельної ділянки: 2310100000:07:052:0062, яка перебуває в оренді у продавця на підставі договору оренди землі №201407000100447, який укладений з Запорізькою міською радою 17.10.2014 {…}.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №422729446 від 15.04.2025, за Косіновим Дмитром Вікторовичем та Бондарем Геннадієм Григоровичем зареєстровані об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме склад майстерня літ.К, прибудова літ. Д', від 28.11.2016 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3642, виданий 28.11.2016.
19.02.2016 Запорізька міська рада прийняла рішення №53 «Про перейменування вул. Димитрова у місті Запоріжжя на вулицю Димитрова (Олексія Поради)».
30.06.2015 Запорізькою міською радою було прийнято рішення №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», згідно з яким вирішено, зокрема, впровадити оподаткування земель міста на підставі нової нормативної грошової оцінки з 01.01.2016. Рішення за №7 оприлюднене 14.07.2015 в газеті «Запорізька Січ» та набрало чинності з 01.01.2016.
30.06.2015 Запорізька міська рада прийняла рішення №6 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)». Відповідно до додатку 3 цього рішення встановлено розмір орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки). Земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 відноситься до категорії земель: інші земельні ділянки м. Запоріжжя, розмір орендної плати якої складає 3% від нормативної грошової оцінки.
28.11.2018 Запорізька міська рада прийняла рішення №26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» (повний текст рішення знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайту Запорізької міської ради за посиланням: https://zp.gov.ua/uk/documents/item/33564), яким було внесені зміни до рішення Запорізької міської ради №6. Зазначеним рішенням Запорізькою міською радою було встановлено розміри орендної плати за використання земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності (у відсотках від їх нормативної грошової оцінки).
Відповідно до додатку до вказаного рішення (повний текст до рішення знаходиться у відкритому доступі на сайті Запорізької міської ради додатку офіційному за посиланням: https://zp.gov.ua/upload/content/o_1ctv8454o1jog1o5810p7g8qq2tm6.pdf) річний розмір орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 становить 3 відсотки від їх нормативної грошової оцінки.
У інформації яка викладена у листі ГУ ДПС у Запорізькій області №5564/5/8-01-24-05-12 від 05.06.2025 Лозіна Катерина Федорівна у 2017 році сплатила 95 008 грн 04 коп за договором оренди землі №201407000100447.
Згідно інформації ГУ ДПС у Запорізькій області за Договором оренди землі №201407000100447 у 2017 році Косіновим Дмитром Вікторовичем та Бондарем Геннадієм Григоровичем не сплачується орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 від 17.10.2014.
Запорізькою міською радою складено розрахунок несплаченої суми орендної плати за нормативною грошовою оцінкою згідно рішення Запорізької міської ради №7 від 30.06.2015 за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 площею 0,2901 га, яка розташована за адресою: за адресою м. Запоріжжя, вул. Димитрова (Олексія Поради), 56, за період з 03.04.2017 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 05.03.2024 на загальну суму 490 063 грн 47 коп.
Позивач направив засобами поштового зв`язку відповідачам претензію №01/02-11/1197 від 27.06.2025 про сплату заборгованості з орендної плати. Претензія залишилась без розгляду та виконання.
Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.
Як передбачено частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).
Статтями 206 Земельного кодексу України та статті 270 Податкового кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Розглянувши доводи апелянта Косінова Д.В., що справа підлягає розгляду у порядку цивільного, а не господарського судочинства, оскільки відповідачі не є сторонами договору оренди землі, набули право власності на нерухоме майно як фізичні особи, а позивач штучно залучив Косінова Д.В. як фізичну особу-підприємця виключно з метою забезпечення розгляду справи господарським судом, колегія суддів відхиляє ці доводи як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права. 
Відповідно до частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
У своїх постановах ВП Верховного Суду неодноразово вказувала, що судова юрисдикція – це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства – цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, – це стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України, стаття 20 Господарського процесуального кодексу України, стаття 19 Цивільного процесуального кодексу України.
Так, у статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Звідси можна дійти висновку, що загальні (цивільні) суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.
Іншими словами, законодавець запровадив такі правила розмежування юрисдикції судів: загальна (цивільна) юрисдикція є всеохоплюючою; якщо справа не віднесена до юрисдикції інших (адміністративних чи господарських) судів, то вона підлягає розгляду загальним (цивільним) судом. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге – суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
ВП ВС при визначенні юрисдикції суду вже напрацювала відповідні методологічні підходи, тобто виходить із певних загальних критеріїв, сформованих у процесі вирішення спорів.
Критерій визначення юрисдикції суду має бути максимально простим, зрозумілим, тобто таким, щоб його можна було застосувати на момент звернення до суду з позовом, а не після того, як суд уже почав розглядати справу. ВП ВС до визначення юрисдикційності спорів підходить більш прагматично, іноді навіть на шкоду академічній чистоті питання, намагаючись досягти передусім прозорого, зрозумілого і сталого правозастосування.
ВП ВС дбає про те, щоб один спір вирішувався судами лише один раз, по одному спору приймалося лише одне судове рішення. Іншими словами, через визначення юрисдикційності тієї чи іншої справи забезпечується дотримання принципу правової визначеності. Суди не повинні допускати наявності проваджень, а відповідно і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами різних юрисдикцій. Звідси юрисдикційність відповідного спору потрібно визначати так, щоб унеможливити повторне звернення особи до суду іншої юрисдикції після відповідного коригування позовних вимог та формування іншого складу учасників справи. 
ВП ВС указує на правила розгляду того чи іншого юридичного конфлікту, виходячи з його сутності, з дійсних правовідносин, що склалися між учасниками такого конфлікту, а не з огляду на сформований позивачем склад сторін справи та сформульовані позивачем позовні вимоги. 
ВП ВС при визначенні юрисдикції суду прагне запобігти ситуаціям штучного створення преюдиції чи ситуаціям, коли для вирішення одного спору потрібно ініціювати два і більше процесів у судах різних юрисдикцій. Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення – це означає, що обраний спосіб захисту (який часто зумовлений обмеженнями, що діють у певній юрисдикції) є неефективним. «Один спір – один процес» – це правило, якого ВП ВС намагається дотримуватися і забезпечувати його через ухвалені правові висновки щодо юрисдикційності спорів.
Застосовуючи ці критерії до обставин даної справи, колегія суддів встановила, що за умовами договору оренди землі, орендарю було передано у користування земельну ділянку для розташування станції технічного обслуговування автомобілів. Вже сам предмет орендного використання недвозначно свідчить про комерційний, підприємницький характер правовідносин, адже станція технічного обслуговування автомобілів є об`єктом або місцем провадження господарської діяльності, а не об`єктом задоволення особистих, побутових потреб. Цільове призначення ділянки - для розташування станції технічного обслуговування автомобілів, а відповідно до інформації Державного земельного кадастру від 12.08.2025 цільове призначення земельної ділянки - 03.10 «Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку», свідчить про господарські правовідносини, які характеризують суть правовідносин з користування такою земельною ділянкою.
На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, 28.11.2016 право власності на нерухоме майно, яке розташоване на спірній земельній ділянці, у рівних частинах перейшло до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до пункту 1.1 цього договору купівлі-продажу предметом відчуження є майновий комплекс, до складу якого входять: пункт сервісного обслуговування мікроавтобуса «Пежо» з прибудовою; склад-майстерня літ.К загальною площею 75,6 кв.м, прибудова літ.Д’ загальною площею 78,7 кв.м; майстерня-адмінкорпус літ. А-2, майстерня літ.Б, мийка літ.В, сторожка літ.Г-2, склад літ.Д, покраска літ.Е, мовільні літ.Ж. Перелічені об`єкти за своїм функціональним призначенням (майстерня, мийка, пункт сервісного обслуговування, склад) є виключно об`єктами господарської інфраструктури, а не об`єктами, призначеними для проживання або задоволення особистих, побутових потреб фізичної особи. 
З огляду на характер набутого нерухомого майна та унеможливлення реєстрації права власності за фізичною собою підприємцем права власності на нерухоме майно (оскільки таке право може бути зареєстровано за фізичною або юридичною особою) правовідносини, що виникли між Запорізькою міською радою і новими власниками нерухомості, за своєю суттю є господарськими, і саме це є визначальним критерієм для встановлення юрисдикції, а не формальний статус покупців у договорі купівлі-продажу.
Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди є одним із фундаментальних принципів земельного права України. 
Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України ( у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності відчужувача, до набувача одночасно переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення. Якщо земельна ділянка перебувала у користуванні відчужувача на праві оренди - до набувача нерухомого майна переходить право оренди на тих самих умовах, на яких вона належала відчужувачу. 
Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем. При цьому новий власник нерухомого майна стає стороною договору оренди землі на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього орендаря, без необхідності укладення нового договору оренди землі або внесення змін до існуючого договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18 підтвердила, що цей принцип діє автоматично, в силу закону, незалежно від волевиявлення сторін.
Заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди відбувається автоматично, безпосередньо в силу приписів статті 120 Земельного кодексу України та статті 7 Закону України «Про оренду землі», незалежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, чи такі зміни не вносилися. Новий власник нерухомого майна, набуваючи право власності на об`єкт, розташований на орендованій земельній ділянці, в той же момент набуває право оренди цієї земельної ділянки та водночас бере на себе всі зобов`язання орендаря, включаючи обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату орендодавцю. Цей висновок є усталеним та не потребує додаткового обґрунтування.
Отже, з 28.11.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у силу прямих норм закону стали орендарями земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062 на умовах договору оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014. З цього моменту на них покладаються всі обов`язки орендаря за цим договором, у тому числі обов`язок сплачувати орендну плату у розмірі, який визначений умовами договору та рішеннями Запорізької міської ради. Доводи скаржника ОСОБА_1 про те, що він не підписував договір оренди землі і не є його стороною у формально-правовому розумінні, є безпідставними, оскільки права та обов`язки орендаря переходять до нового власника нерухомості не в результаті підписання договору оренди, а в силу закону, і цей перехід не потребує укладення нового договору чи підписання відповідної угоди про заміну сторони.
Також, колегія суддів звертає увагу, що сам по собі факт припинення статусу фізичної особи-підприємця під час розгляду справи не впливає на визначення юрисдикції, оскільки, як зазначено вище правовідносини з користування спірною земельною ділянкою виникли саме у господарських правовідносинах. А припинення статусу підприємця не впливає на подальший розгляд справи. Правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 та у постанові від 16.08.2019 у справі №320/9471/15-ц, полягає в тому, що господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, у яких стороною є фізична особа, яка втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою.
Щодо доводів скаржника про те, що строк дії договору оренди закінчився 05.03.2024 і що акт приймання-передачі земельної ділянки не містить дати складання, колегія суддів зазначає, що ці аргументи були предметом розгляду суду першої інстанції і обґрунтовано відхилені судом першої інстанції. Позовні вимоги заявлені за період з 03.04.2017 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 05.03.2024 - тобто за той час, коли договір оренди землі №201407000100447 був чинним, згідно з умовами цього договору. Недоліки акту приймання-передачі не спростовують факту передачі у користування спірної земельної ділянки в силу того, що на ній розміщено майно відповідачів.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправильний розрахунок заборгованості та порушення умов договору оренди у частині зміни ставок орендної плати, колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до пункту 12 договору оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 орендна плата визначена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Ця ставка є відсотковим коефіцієнтом, тоді як база – нормативна грошова оцінка – є змінною, яка встановлюється рішеннями органу місцевого самоврядування. Рішенням Запорізької міської ради №7 від 30.06.2015 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя» нову нормативну грошову оцінку земель введено в дію з 01.01.2016. Це рішення є чинним. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №914/2848/22 виснувала, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації відповідною міською радою, і таке регулювання унеможливлює встановлення нормативної грошової оцінки договором. З моменту початку застосування нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. 
Посилання скаржника на необхідність укладання додаткових угод для зміни розміру орендної плати та на порушення статті 58 Конституції України є безпідставними. Зміна нормативної грошової оцінки є наслідком прийняття рішення органу місцевого самоврядування, яке є обов`язковим нормативно-правовим актом, і не потребує для свого застосування укладання будь-яких додаткових угод між сторонами договору оренди. Розрахунок позивача, заснований на нормативній грошовій оцінці, яка затверджена рішенням Запорізької міської ради №7 від 30.06.2015 та проіндексована відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 Податкового кодексу України. Суд першої інстанції перевірив цей розрахунок і встановив, що він відповідає вимогам закону, умовам договору та є арифметично правильним. Колегія суддів погоджується з цим висновком.
Щодо доводів про неврахування переплат, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції ретельно дослідив кожен із платежів, на які посилався відповідач 1. Щодо платежів Лозіної К.Ф. за 2017 рік – сума 70 489,92 грн врахована позивачем, за який заявлено позовні вимоги. Квитанції від 08.02.2018 за листопад та грудень 2017 враховані в розрахунку, а квитанція від 22.02.2019 на суму 4 737,82 грн не прийнята як належний доказ, оскільки з неї неможливо встановити, за який об`єкт проведено оплату. 
Платежі Косінова Д.В. від 31.07.2018 на суму 16 000,00 грн та від 22.02.2019 на суму 2 500 грн 00 коп. були списані органами ДПС як помилково та/або надміру сплачені, і матеріали справи не містять доказів їх зарахування, як орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062. 
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідач-1 не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність переплати, що підлягала б врахуванню при визначенні розміру заборгованості.
Щодо невідповідності вступної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції матеріалам справи у частині зазначення статусу відповідача 1. Колегія суддів вказує, що у вступній та резолютивній частинах рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 відповідач 1 зазначено як фізичну особу Косінова Дмитра Вікторовича без вказівки на статус підприємця. Разом з тим мотивувальна частина рішення суду першої інстанції містить розгорнуте обґрунтування того, що Косінов Д.В. на час виникнення спірних правовідносин мав статус фізичної особи-підприємця, і саме в цій якості справа підлягала розгляду в господарському суді. Зазначення відповідача, як фізичної особи не впливає на правильність ухваленого судом рішення по суті, тому не потребує виправлення і не є підставою для скасування рішення.
Щодо посилань скаржника на те, що відповідачі вжили всіх залежних від них заходів для укладення договору оренди, зверталися до Запорізької міської ради у 2017– 2018 роках, але договір так і не укладено з вини позивача, тому вина відповідачів у несплаті орендної плати відсутня. Колегія суддів відхиляє цей довід з огляду на таке. 
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. 
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю є платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Обов`язок сплачувати орендну плату виникає безпосередньо з факту користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне особі нерухоме майно. 
Неукладення нового договору оренди не звільняє фактичного землекористувача від цього обов`язку, оскільки правовідносини між сторонами врегульовані чинним договором оренди №201407000100447 від 17.10.2014, сторонами якого відповідачі стали в силу закону, у зв`язку з переходом права власності на об`єкт нерухомого майна з 28.11.2016. 
Звернення до органу місцевого самоврядування щодо переоформлення орендних відносин не замінює реального виконання грошового зобов`язання.
Підсумовуючи оцінку доводів апеляційної скарги Косінова Д.В., колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 у справі №908/2667/25 у частині задоволення позовних вимог до Косінова Дмитра Вікторовича є законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, з правильним встановленням обставин справи та їх оцінкою. Жоден із наведених у скарзі аргументів не спростовує правильності висновків суду першої інстанції. Апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Косінова Дмитра Вікторовича підлягає залишенню без задоволення.
Щодо апеляційної скарги Запорізької міської ради.
Запорізька міська рада оскаржує рішення виключно у частині закриття провадження щодо позовних вимог до відповідача 2 - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості у розмірі 245 031 грн 74 коп. 
Суд першої інстанції, закриваючи провадження в цій частині, виходив з того, що Бондар Г.Г. є фізичною особою без статусу підприємця і позивач не довів факту здійснення ним особисто підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці. Цей висновок суперечить нормам процесуального права та усталеній судовій практиці Верховного Суду з таких підстав.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі №922/1830/19, на яку посилається суд першої інстанції у своєму рішенні, при вирішенні питання юрисдикції, виснувала, що у спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці стоїть зміст правовідносин, і лише другорядне значення надається суб`єктному складу. Разом з тим суд першої інстанції, визнавши цю правову позицію, застосував її лише щодо відповідача 1, та не застосував її до відповідача 2, хоча обставини справи є однаковими для обох відповідачів, оскільки вони є співвласниками того самого майнового комплексу комерційного призначення, набутого на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2016. Такий підхід є непослідовним і суперечить принципу правової визначеності.
Земельна ділянка за договором оренди була надана у користування для використання у підприємницькій діяльності, тому правовідносини між сторонами цього правочину за своїм змістом притаманні господарській діяльності, і сам по собі факт того, що орендарями є фізичні особи, не може бути єдиним та визначальним критерієм для віднесення цієї справи до юрисдикції загальних судів. 
Суд першої інстанції при закритті провадження щодо Бондаря Г.Г. застосував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.10.2024 у справі №914/15/24. 
Колегія суддів зауважує, що ця справа не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки в ній вирішувалося питання юрисдикції щодо спору, де земельна ділянка не мала комерційного призначення і фізична особа-відповідач не здійснювала господарської діяльності за предметом договору. У цій справі - земельна ділянка за договором оренди землі передавалася для розташування станції технічного обслуговування автомобілів – об`єкта комерційного використання Ці обставини принципово відрізняють цю справу від справи №914/15/24 і свідчать про господарський характер спору незалежно від статусу Бондаря Г.Г.
Закриття провадження щодо одного зі співвласників цілісного майнового комплексу при одночасному розгляді тих самих вимог за тим самим договором оренди щодо іншого співвласника у тому самому провадженні суперечить засадам процесуальної економії та принципу ефективного судового захисту. Направлення позивача до цивільного суду за тими самими вимогами, що виникли з тих самих правовідносин, що вже розглянуті господарським судом, є очевидно неефективним і порушує право Запорізької міської ради на доступ до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Колегія суддів зазначає, що після скасування рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження суд апеляційної інстанції відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України ухвалює нове рішення у відповідній частині. 
Матеріали справи містять усі необхідні докази для вирішення спору по суті. ОСОБА_2 , набувши 28.11.2016 право власності на 1/2 частку нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:052:0062, в силу статті 120 Земельного кодексу України та статті 7 Закону України «Про оренду землі» став стороною договору оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 і прийняв на себе обов`язок сплачувати орендну плату. 
Позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 за період з 03.04.2017 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 05.03.2024 у розмірі 245 031 грн 74 коп. Цей розрахунок проведений з урахуванням рішенням Запорізької міської ради №7 від 30.06.2015, щорічних коефіцієнтів індексації та відповідає ставці орендної плати 3%, який встановлений пунктом 12 договору оренди. 
Колегія суддів перевірила розрахунок і визнає його арифметично правильним та таким, що відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства. Доказів належного виконання обов`язку зі сплати орендної плати Бондарем Г.Г. матеріали справи не містять. Позовні вимоги Запорізької міської ради до ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому розмірі.
Оцінивши в сукупності наявні у справі докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків: апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Косінова Дмитра Вікторовича є необґрунтованою - рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до нього є законним, обґрунтованим і підлягає залишенню без змін; апеляційна скарга Запорізької міської ради є обґрунтованою - рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження щодо позовних вимог до Бондаря Г.Г. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Судові витрати.
У зв`язку зі скасуванням рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 у частині закриття провадження щодо Бондаря Геннадія Григоровича та ухваленням нового рішення про задоволення позову до нього в повному обсязі, судовий збір за подання позовної заяви в цій частині підлягає стягненню з Бондаря Г.Г. на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Таким чином, з  ОСОБА_2 на користь Запорізької міської ради підлягає стягненню 2 940 грн 38 коп. судового збору за подання позовної заяви.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційна скарга Запорізької міської ради задоволена, а апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Косінова Д.В. залишена без задоволення, судовий збір за подання позовної заяви Запорізької міської ради у розмірі 2 940 грн 38 коп. та апеляційної скарги у розмірі 4 410 грн 57 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_2 . Судовий збір за подання апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Косінова Д.В. покладається на нього та не відшкодовується.
Керуючись статтями 269, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Косінова Дмитра Вікторовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 –залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Запорізької міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 – задовольнити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 у справі №908/2667/25 - скасувати у частині закриття провадження щодо позовних вимог Запорізької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 у розмірі 245 031 грн 74 коп. 
Прийняти нове рішення у цій частині, яким позовну заяву Запорізької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 у розмірі 245 031 грн 74 коп. задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) заборгованість за договором оренди землі №201407000100447 від 17.10.2014 за період з 03.04.2017 до 28.02.2022 та з 01.01.2023 до 05.03.2024 у розмірі 245 031 грн 74 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2 940 грн 38 коп. 
В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 16.12.2025 у справі №908/2667/25 залишити без змін. 
Стягнути з Бондара Геннадія Григоровича(РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915, адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 4 410 грн 57 коп. 
Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази по справі.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 27.04.2026

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.Ю. Демчина

А.О. Кошля