Номер провадження: 22-ц/813/944/26 
Справа № 493/241/25
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання – Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива»
відповідачі – ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Левчик»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду 
апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик»
на рішення Балтського районного суду Одеської області 20 серпня 2025 року
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання договору емфітевзису недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис)

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПП «Левчик» про визнання договору емфітевзису недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19.05.2006 року між ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_2 надала, а позивач прийняв в платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, строком на 15 років.
20.12.2007 року зазначений договір був зареєстрований у Балтському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040751400667.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті спадщину у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, прийняв ОСОБА_1 .
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 12.04.2023 року визнане право оренди вказаної земельної ділянки ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» на підставі договору оренди землі від 19.05.2006 року та додаткової угоди № СМА-1 від 19.12.2022 року зі строком дії 24 роки.
Однак, в період дії вказаної додаткової угоди до договору оренди землі 14.06.2024 державним реєстратором Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області Писанка Д.С. проведена державна реєстрація договору емфітевзису від 14.06.2024 року, укладеного ОСОБА_1 та ПП «Левчик».
Наявність у Державному реєстрі речових прав запису про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо вище вказаної земельної ділянки у ПП «Левчик» робить неможливим виконання рішення суду від 12.04.2023 року в справі № 493/1519/22.
Дії ОСОБА_1 , який погодився на поновлення договору оренди землі б/н від 19.05.2006 року з ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива», з укладення іншого договору та передання орендованої земельної ділянки у користування ПП «Левчик» є недобросовісними.
Разом з тим, оскільки оскаржуваний договір укладений в період дії договору оренди землі з ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива», просить визнати договір емфітевзису недійсним, скасувати державну реєстрацію договору емфітевзису від 14.06.2024, припинити право користування земельною ділянкою відповідача та стягнути з відповідачів судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Балтського районного суду Одеської області 20 серпня 2025 року вирішено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання договору емфітевзису недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) задовольнити.
Визнати недійсними договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) б/н від 14.06.2024 року щодо земельної ділянки площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик».
Скасувати державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) Приватного підприємства «Левчик» (код ЄДРПОУ 39248813) щодо земельної ділянки площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, проведену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору емфітевзису № б/н від 14.06.2024 року (запис про інше речове право 55677890 від 27.06.2024 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Писанка Дмитра Сергійовича Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області, індексний номер 73909705 від 01.07.2024 року) та припинити право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) Приватного підприємства «Левчик» (код ЄДРПОУ 39248813) на земельну ділянку площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та Приватного підприємства «Левчик» (код ЄДРПОУ 39248813, місце знаходження: с. Оленівка Подільського району Одеської області) судовий збір у розмірі 7570,00 грн (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень).
Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 11.02.2025 року, скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Приватного підприємства «Левчик» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Балтського районного суду Одеської області від 20.08.2025 у справі №493/241/25, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» - відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

З посиланням на висновки Верховного Суду, скаржником, у скарзі, наголошується, що ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» обрано неналежний спосіб захисту.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначив, що наявність у Державному реєстрі речових прав запису про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо земельної ділянки у ПП «Левчик» створює правову невизначеність. Одна, і та сама земельна ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди та емфітевзису за двома різними договорами, укладеними з різними користувачами.
Доводи відповідача-2 про неналежно обраний позивачем спосіб захисту являються помилковим, хибними та не заслуговують уваги. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 року у справі № 513/879/19, прийнята судом по зовсім іншим обставинам, які не являються навіть схожими з існуючими у справі.
Висновок суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання недійсними Договору емфітевзису та договору щодо внесення до нього змін, скасування державної реєстрації права емфітевзису відповідача та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відповідача, є вірним.

Пояснення учасників справи

У судове засідання, сторони не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляли.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
ПП «Левчик», ТОВ «Хлібна Нива» повідомлені шляхом надсилання судової повістки до їх електронного кабінету, що підтверджується довідкою про його доставку.
ОСОБА_1 повідомлений шляхом надсилання судової повістки засобами поштового зв`язку «Укрпошта», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R068056529741.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

19.05.2006 року між ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки, площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, розташованої на території Оленівської сільської ради, строком на 15 років, який був зареєстрований 20.12.2007 року у Балтському РВ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040751400667.
Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом НОА 325990, виданого 04.09.2020 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1967, спадкоємцем до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8354 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, розташованої на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області.
Відповідно до інформаційної довідки №410146995 від 28.01.2025 року, право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.09.2019 року, номер запису про право власності 33086068, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 845573251206.
13.09.2019 року між ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № б/н від 19.05.2006 року, відповідно до якої внесено зміни щодо Орендодавця, а з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 », в іншій частині договір № б/н від 19.05.2006 року залишено без змін.
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 12.04.2023 року задоволено позов ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , ПП «Левчик» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та про визнання відсутнім права оренди, визнана укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» та ОСОБА_1 додаткова угода № СМА-1 від 19.12.2022 року до договору оренди землі № б/н від 19.05.2006 року, який укладений на 15 років щодо земельної ділянки площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144; визнано відсутнім право оренди Приватного підприємства «Левчик» щодо земельної ділянки площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144; та зазначено, що рішення суду є підставою для припинення права оренди Приватного підприємства «Левчик» земельної ділянки площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144.
Згідно Додаткової угоди від 19.12.2022 року №СМА-1 до договору оренди землі б/н від 19.05.2006 року цей договір поновлений на новий строк, а саме на 24 роки.
Як вбачається з інформаційної довідки № 410146995 від 28.01.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, належної ОСОБА_1 , 27.06.2024 року державним реєстратором Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області Писанка Дмитром Сергійовичем здійснена державна реєстрація права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ПП «Левчик» на підставі договору емфітевзису від 14.06.2024 року, укладеного між ПП «Левчик» та ОСОБА_1 .
Згідно Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 14.06.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 (власником) та ПП «Левчик» (землекористувачем), власник передав землекористувачу право користування земельною ділянкою площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144 на строк 15 років.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).
Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою. Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 102-1 ЗК України.
Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є речовим правом на чуже майно (пункт 3 частина 1 статті 395 ЦПК України).
Загальні положення про правочини врегульовано параграфом 1 Глави 16 ЦК України.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину регламентовано статтею 203 ЦК України.
Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначено параграфом 2 Глави 16 ЦК України.
Питання недійсності правочину врегульовані статтею 215 ЦК України.
Зокрема, відповідно до частин 1-5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Як визначено ч. 1 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України, а ч. 3 вказаної статті передбачено, що земельна ділянка, що перебуває в оренді, не може бути передана її власником іншій особі на праві емфітевзису.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що земельна ділянка площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, належна ОСОБА_1 , перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» на підставі Додаткової угоди від 19.12.2022 року №СМА-1 до договору оренди землі б/н від 19.05.2006 року, строком на 24 роки, що встановлено рішенням Балтського районного суду Одеської області від 12.04.2023 року в справі № 493/1519/22.
З підстав, передбачених ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», цей договір не припинений.
14.06.2024 року між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» укладений Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), згідно якого ОСОБА_1 передала ПП «Левчик» право користування земельною ділянкою площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144 на строк 15 років.
Отже, суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 3,84 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0144, належна ОСОБА_1 , в силу ч. 3 ст. 102-1 ЗК України не могла бути передана приватному підприємству «Левчик» на праві емфітевзису, так як станом на дату укладення Договору, а саме, 14.06.2024 року, перебувала в оренді ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива».
Таким чином, Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 14.06.2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Левчик», суперечать приписам ч. 3 ст. 102-1 ЗК України, що згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд встановив характер спірних правовідносин, належним чином встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих учасниками справи доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ПП «Левчик» ґрунтуються на тому, що ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» обрало неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.

За змістом ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації речового права є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно.
Враховуючи, що державна реєстрація права емфітевзису проведена на підставі Договору, який підлягає визнанню недійсним, державна реєстрація такого права підлягає скасуванню в силу ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду, що належним способом захисту порушених прав позивачки є визнання недійсним Договору емфітевзису та скасування державної реєстрації права емфітевзису відповідача, а доводи апеляційної скарги про те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав, є безпідставними.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши вимоги позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку у відповідності до вимог ст. 12, 80-89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого та законного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи наведені у апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення та трактування норм права на власний розсуд.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик» залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області 20 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко