КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 366/93/26 Апеляційне провадження № 33/824/1764/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Корчков А.А.  Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сакун Анною Олегівною на постанову Іванківського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 03.01.2026 року о 23 год. 35 хв. в м. Чорнобиль по вул. Кірова, 72, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, держаний номерний знак НОМЕР_1 не будучи уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та при здійсненні повороту праворуч допустив виїзд на узбіччя, керував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
Постановою Іванківського районного суду Київської області від 29.01.2026ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погоджуючись із постановою,  ОСОБА_1 , через свого адвоката, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить скасувати постанову, провадження у справі закрити на підставі п. 1 частиною першою статті 247 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП не ґрунтується на належних і допустимих доказах та зроблений за відсутності встановлення ключової ознаки об`єктивної сторони правопорушення - факту керування транспортним засобом саме цією особою. 
Зазначає, що відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається винна дія або бездіяльність, а тому обов`язковою умовою притягнення до відповідальності є доведеність вини особи. Для кваліфікації дій за частиною першою статті 130 КУпАП необхідним є встановлення факту керування транспортним засобом конкретною особою, оскільки лише водій може бути суб`єктом відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», оскільки відеозаписи з бодікамер працівників поліції не фіксують ані процесу керування транспортним засобом, ані моменту виходу ОСОБА_1 з місця водія. На момент прибуття працівників поліції транспортний засіб перебував у нерухомому стані, а особи знаходилися поза межами автомобіля, що унеможливлює встановлення факту керування. При цьому працівники поліції безпосередньо не спостерігали факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , транспортний засіб ними не зупинявся, а тому їх висновки ґрунтуються лише на припущеннях.
Наголошує, що у матеріалах справи є наявні письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , який прямо зазначив, що саме він перебував за кермом транспортного засобу у момент події. Ці пояснення судом першої інстанції залишені поза увагою та не отримали жодної правової оцінки, що свідчить про однобічність та неповноту судового розгляду.
Крім того, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як підставу для притягнення до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. Водночас така відмова може мати юридичне значення виключно за умови, що вона виходить від особи, яка керує транспортним засобом. За відсутності доведеного факту керування, сама по собі відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.
Також, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. 
Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2026 була винесена оскаржувана постанова, повний текст складено 09.02.2026, апеляційну скаргу направлено до суду, через підсистему «Електронний суд» 17.02.2026 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2021, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Визнаючи винним  ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті130 КУпАП, доведена повністю належними та допустимими доказами у справі.
За наслідками перегляду доказів, що містяться у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов правильного висновку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що після прибуття працівників поліції на місце події ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейським, що саме він керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», надав для перевірки посвідчення водія та не заперечував факту керування транспортним засобом під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано спілкування працівників поліції з учасниками події, а також факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог статті 266 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції безпосередньо не бачили моменту керування транспортним засобом, не спростовують висновків суду першої інстанції, адже як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 після прибуття поліцейських неодноразово самостійно повідомляв, що саме він перебував за кермом транспортного засобу та не впорався з керуванням. Зокрема, на запитання працівників поліції щодо того, хто був водієм автомобіля, ОСОБА_1 неодноразово відповідав, що керував саме він, надав для перевірки посвідчення водія та підтвердив обставини дорожньої пригоди, пояснивши, що через слизьке дорожнє покриття не впорався з керуванням під час повороту.
При цьому будь-яких заперечень щодо того, що він не був водієм транспортного засобу, безпосередньо під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не висловлював, а його подальші пояснення про те, що транспортним засобом керувала інша особа, були надані вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Більше того, апеляційний суд звертає увагу, що відсутність у матеріалах справи відеозапису безпосереднього моменту зупинки транспортного засобу чи факту керування не свідчить про недоведеність вини особи, оскільки положення КУпАП не встановлюють обов`язковості фіксації саме моменту керування транспортним засобом технічними засобами відеозапису. Відповідно до статті 266 КУпАП обов`язковому відеозапису підлягає процедура проведення огляду особи на стан сп`яніння, а не момент керування транспортним засобом чи його зупинки. Факт керування транспортним засобом може підтверджуватися сукупністю належних та допустимих доказів, які були досліджені судом, зокрема поясненнями самої особи та свідків, поведінкою особи під час спілкування з працівниками поліції, підтвердженням факту керування транспортним засобом під час такого спілкування, відсутністю заперечень щодо цього факту, а також іншими матеріалами справи.
Посилання скаржника на письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що саме він перебував за кермом транспортного засобу, апеляційний суд оцінює критично, оскільки такі пояснення були надані вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому, судом першої інстанції вказаним поясненням було надано належну правову оцінку, адже як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції допитав ОСОБА_2 у судовому засіданні як свідка, дослідив його письмові пояснення та навів мотиви, з яких відхилив їх як неналежні та такі, що не спростовують наявні у справі докази.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками, оскільки під час спілкування з працівниками поліції безпосередньо після події ОСОБА_2 не повідомляв, що саме він керував транспортним засобом, тоді як ОСОБА_1 неодноразово добровільно визнавав себе водієм автомобіля, надавав посвідчення водія та підтверджував обставини дорожньо-транспортної пригоди.
Переконливих інших доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Сакун Анною Олегівною про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити строк на апеляційне оскарження Іванківського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сакун Анною Олегівною залишити без задоволення.
Постанову Іванківського районного суду Київської області від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду