Справа № 161/12120/25  Провадження №33/802/644/26 	Головуючий у 1 інстанції:Присяжнюк Л. М. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Тарасенка О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, 
Також стягнуто з  ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн. 60 коп. судового збору, 
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 02.06.2025 о 09 год. 25 хв. в м. Луцьк по вул.Карбишева, керував автомобілем Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога КП ВОПЛ м.Луцьк, результат токсикологічного дослідження 0,3 ‰. 
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає постанову судді незаконною. Вказує на те, що токсикологічне дослідження було проведено 02.06.2025, а Висновок складено 13.06.2025, таким чином протокол про адміністративне правопорушення від 02.06.025 є незаконним. Посилається на те, що висновок за результатами огляду ОСОБА_1 в супереч вимогам п.19 Інструкція №1452/735 був складений лише 13.06.2025, а не відразу після огляду водія в присутності поліцейського, що є підставою для визнання його недійсним. Просить постанову судді скасувати та закрити справу за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав. 
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №349092 від 02 червня 2025 року складеного щодо нього за порушення вимог п.2.9 «а» ПДР (а.с.1), рапортом (а.с.3), актом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с.4), копією акту-огляду в ЗОЗ; направленням на токсикологічне дослідження (а.с.5), результатом токсикологічного дослідження 0,3‰ (а.с.6); Висновком №288 від 13.06.2025 (а.с.42), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.10), а також іншими матеріалами справи.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.9 «а» ПДР забороняє водію керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, як вбачається з відео бодікамери поліцейського (а.с.10), у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю із порожнини рота, працівник поліції мав право запропонувати водію пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, під час проходження проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, або такий огляд проводиться у присутності двох свідків
Відеозаписи, які містяться у матеріалах справи та перегляд їх змісту вказують на те, що огляд  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений належним чином.
Про застосування нагрудних бодікамер, а також про долучення до матеріалів справи відеозапису, вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння є недійсним, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах доказами.
Як вбачається з відеозапису з бодікамери працівника поліції під час спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, однак останній відмовився. ОСОБА_1 виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 виявив бажання здати кров, результат огляду становив – 0,3‰. Було складено протокол щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки, був відсторонений від керування транспортним засобом (а.с.10).
Посилання захисника на те, що висновок щодо результату огляду складений 13.06.2025, а не в день складання протоколу, є безпідставними, оскільки даний факт жодним чином не спростовує того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено в результаті його огляду в закладі охорони здоров`я. 
Таким чином, посилання захисника на те, що висновок лікаря-нарколога не може бути прийнятим як належний доказ є голослівними, оскільки саме 02.06.2025 було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат токсикологічного дослідження №1623 від 02.06.2025 становить 0,3‰ (а.с.6).
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що з наявного у справі відеозапису вбачається, що під час проходження огляду на запитання лікаря чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, останній відповів, що вчора пив і можливий запах після вчорашнього (а.с.10).
Також з акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №288 від 02.06.2025 щодо ОСОБА_1 убачається, що в п.14 відмічено, що хода – хитка, в позі Ромберга – хиткий, пальце-носова проба з порушеннями, тремтінням пальців рук. П.17 запах алкоголю з рота відчувається на відстані до 1 м. п. 20 висновок та діагноз – алкогольне сп`яніння (а.с.73 зворот).
Отже, актом огляду повністю спростовуються твердження апеляційної скарги про те, що про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 стало відомо лише 13.06.2025, а не 02.06.2025. 
Посилання сторони захисту на висновок спеціаліста від 25.11.2025 є необгрунтованими з огляду на таке. 
Зазначений висновок вже був предметом розгляду у місцевому суді. Суд першої інстанції не взяв згаданий висновок та уваги і належним чином мотивував своє рішення. 
Як убачається із підсумків висновку спеціаліста від 25.11.2025, якщо концентраація етилового спирту в крові становила 0,3‰, а клінічне обстеження не проведено до вимог «Інструкції…», то слід вважати, що людина була тверезою, або наявна похибка газохроматографічного методу (а.с.68).
Отже, у підсумках свого висновку спеціаліст вказує на те, що клінічне обстеження не проведено відповідно до вимог «Інструкції..» і приходить до такого висновку через те, що відсутні дані, що черговий лікар проводив клінічне обстеження для диференціальної діагностики гітпертонічної хвороби за станом алкогольного сп`яніння.
При цьому спеціалістом жодним чином не зазначено, чому він не бере до уваги положення п.7 р.ІІ згаданої ним «Інструкції…», відповідно до яких установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Наведені положення «Інструкції…» визначать, що стан алкогольного сп`яніння настає у випадку більше 0,2‰ алкоголю в крові. 
В даній справі у ОСОБА_1 виявлено 0,3‰ алкоголю в крові (а.с.73 зворот), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 встановлено алкогольне сп`яніння, а тому суд апеляційної інстанції не бере до уваги висновок спеціаліста від 25.11.2025. 
Інші доводи апеляційної скарги не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки належним чином не спростовують сукупності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, та не можуть бути безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Підстав для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов