Провадження № 1-кп/643/692/26 
Справа № 643/3933/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026           м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міта Харкова кримінальне провадження № 12025221170001283 від 20.04.2025, яке надійшло від Салтівської окружної прокуратури міста Харкова за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золочів, Богодухівського району, Харківської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
У період часу з лютого 2024 року по квітень 2025 року ОСОБА_5 по відношенню до своєї дружини- ОСОБА_4 , з якою спільно проживав однією сім`єю та перебуває у шлюбі, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності; ст. 29 Конституції України, згідно з якою кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство, шляхом словесних образ у вигляді нецензурної лайки, криків, залякування, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, а також, завдання шкоди її психологічному здоров`ю, у формі емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, заниження самооцінки, втрати позитивних емоцій, а також завдання тілесних ушкоджень потерпілій, а саме, штовхання, нанесення побоїв. 
03 лютого 2024 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, вчинив cварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , під час якої умисно вчинив дії психологічного насильства, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим спричинив шкоду психологічному здоров`ю потерпілої та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Салтівського (колишня назва- Московський) районного суду м. Харкова від 09 лютого 2024 року у справі № 643/1270/24 за вказаним фактом ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме- домашньому насильстві, вчиненого відносно ОСОБА_4 , піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень 00 копійок.
15 квітня 2024 року о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , під час якої вчинив умисні дії психологічного характеру, а саме: ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, та умисні дії фізичного характеру, а саме вдарив по обличчю, чим скоїв фізичне домашнє насильство та спричинив фізичний біль потерпілий, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На підставі заяви ОСОБА_4 від 19 квітня 2024 року, було проведено судово-медичне дослідження (обстеження), на підставі якого було надано висновок фахівця №232-2024, де в підсумку зазначено, що синець на правому плечі відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Постановою Салтівського (колишня назва- Московський) районного суду міста Харкова від 24 червня 2024 року, по справі №643/3739/24, за вказаним фактом, ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме- домашньому насильстві, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, відносно ОСОБА_4 . Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_5 штраф у розмірі 340 гривень 00 копійок. 
Незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти домашнє насильство щодо своєї дружини.
Так, 30 січня 2025 року, точний час в ході досудового розслідування та в суді встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_4 , під час якої, умисно вчинив дії психологічного насильства, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, принижував її, кричав, звинувачував у власних проблемах та погрожував фізичною розправою, висловлюючи при цьому переконання про безсилля потерпілої вплинути на нього за допомогою поліції чи медичних працівників, чим спричинив шкоду психологічному здоров`ю потерпілої, викликав у неї почуття безсилля та страху, внаслідок чого вона вимушено залишила квартиру, перебуваючи у пригніченому стані. 
В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 19 квітня 2025 року, близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом із потерпілою ОСОБА_4 , яка на той час фактично не мешкала за вищевказаною адресою, через систематичні сварки із чоловіком, однак прийшла аби взяти особисті речі. Будучи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 , під час раптово виниклого конфлікту розпочав словесну сварку з ОСОБА_4 , з якою перебуває у шлюбі, однак спільно однією сім`єю не проживає, та щодо якої систематично вчиняв психологічне і фізичне насильство.
У ході словесного конфлікту ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою фізичну перевагу, діючи умисно, вчинив щодо ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що виразилися у висловлюванні на її адресу нецензурної лайки, приниженні її честі та гідності, а також демонстрації фізичної переваги з погрозами застосування фізичного насильства, що спричинило потерпілій психологічні страждання та погіршення якості її життя, чим завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 .
Крім того, ОСОБА_5 , на ґрунті раніше сформованих неприязних відносин, діючи з прямим умислом на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи свою фізичну перевагу, перебуваючи позаду ОСОБА_4 , яка, маючи намір піти з квартири, стояла біля вхідних дверей до тамбура спиною до нього умисно штовхнув її у спину, чим спричинив потерпілій фізичний біль.
В результаті систематичних протиправних дій ОСОБА_5 , щодо ОСОБА_4 призвели до переживання потерпілою стресового стану, у ОСОБА_4 виявлено ознаки домашнього насильства. Зазначені ознаки проявляються у зниженні рівня її психосоціального функціонування, що є наслідком переживання пролонгованої психотравмувальної ситуації.
Крім того, у потерпілої встановлено ознаки психоемоційного виснаження, зокрема нестабільність емоційного стану, що підтверджується висновком практичного психолога, доцента кафедри соціології та психології ХНУВС, кандидата психологічних наук ОСОБА_6 від 23 січня 2026 року.
Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, визнав повністю та підтвердив обставини час, місце, механізм вчинення ним злочину, як зазначено вище у вироку суду. Обвинувачений у суді приніс вибачення потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_4 у суді в повному обсязі підтримала покази обвинуваченого. Остання зазначила, що наміру пред`явлення цивільного позову до ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження у неї не має.
За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо подружжя, з якою перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи – домашнє насильство.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином. Обвинувачений раніше не судимий, є пенсіонером, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації, за яким фактичного мешкає.
При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує його щире каяття та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання останнього, яка передбачена ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. 
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ст. 126-1 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу винного, приймаючи до уваги позицію прокурора, потерпілої та обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Враховуючи систематичність вчинення домашнього насильства по відношенню до потерпілої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників.
Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.
Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та застосовує до нього обмежувальний захід згідно п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України терміном на 1 місяць.
Клопотань про обрання або зміни стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу до суду не надходило.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого не заявлено.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати ро справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 615 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На підставі п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.
Речові докази по справі: CD-R диск з наявним аудіозаписом у кількості 1 шт., який долучений до матеріалів кримінального провадження– залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_5 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1