МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Д. Ростовського, 35, смт Макарів, Київська область, 08001, тел/факс (04578)5-13-39, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р. Справа №370/3217/25 
Провадження № 2-о/370/127/25

Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Косенко А.В.,
із секретарем судового засідання Зозулею Я.А.,
за участю:
заявниці ОСОБА_1 ,
представника заявниці ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження у залі суду в селищі Макарів Київської області справу за заявою
ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Макарівська селищна рада, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі – заявниця) звернулася до Макарівського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначивши заінтересованими особами: Макарівську селищну раду та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій вказала, що починаючи з дня народження і до теперішнього часу вона проживає на території Макарівської селищної ради Київської області. Заявниця стверджує, що з 01.09.1977 по 25.06.1987 року вона була зареєстрована та постійно проживала в будинку АДРЕСА_1 , а з 27.01.1996 року по теперішній час в будинку АДРЕСА_2 . 
Також заявниця зазначила, що з 01.09.1977 по 25.06.1987 року навчалася Макарівській середній школі Макарівського району Київської області. З 01.09.1987 по 25.08.1988 року працювала в Макарівській районній лікарні, а з 25.08.1988 по 02.07.1990 року навчалася на денній формі навчання в Макарівському медичному училищі.
Оскільки заявниця є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у вересні 2025 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Проте, їй було відмовлено у зв`язку із сумнівністю доказів, якими підтверджується період проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю.
Встановлення вказаного факту заявниці необхідний для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи викладене, заявниця просила суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 в період з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року постійно проживала (працювала) в селищі (смт) Макарів Київської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанови Верховної Ради Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», належало до зони посиленого радіологічного контролю.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24.10.2025 року (а.с.19) заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16.12.2025 року, яке в подальшому було відкладено на 27.01.2026 року. 
Ухвалою суду від 27.01.2026 року (а.с.36) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.03.2026 року.
В судовому засіданні 26.03.2026 року заявниця та її представник підтримали вимоги поданої заяви та просили задовольнити. Надали пояснення, аналогічні за змістом заяві про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заінтересовані особи своїх представників до суду не направили, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Заперечень, заяв чи клопотань до суду за час розгляду справи не надходило.
Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, покази свідків, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення справи, дослідивши докази, якими обґрунтовуються вимоги заяви, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив наступне.
Заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Макарів Макарівського району Київської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 15.01.1997 року Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.6).
Відповідно до довідки №143, виданої директором Макарівського ліцею №1 Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області Н. Кочкур 05.08.2025 року, заявниця навчалася в Макарівській середній школі Макарівського району Київської області (назву змінено на Макарівський ліцей №1 Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області рішенням Макарівської селищної ради №273-12-VIII від 28.10.2021 року) вступивши до 1-го класу 01.09.1977 року та закінчила 10-й клас 25.06.1987 року (а.с.14).
Як вбачається з довідки №26/03-31, виданої КНП «Макарівська БЛІЛ» МСР 21.08.2025 року, ОСОБА_3 з 01.09.1987 року по 25.08.1988 року працювала в Макарівській центральній районній лікарні (назву змінено на КНП «Макарівська БЛІЛ» МСР рішенням Макарівської селищної ради №100-07-VIII від 23.03.2021 року) (а.с.12).
З 25.08.1988 року по 02.07.1990 року заявниця навчалася в Макарівському медичному училищі відділення «Медсестринство», на денній формі навчання та отримала диплом молодшого спеціаліста серії ЛТ №907894, що підтверджується копією архівної довідки КЗ КОР «Макарівський медичний фаховий коледж» №03-56/17 від 15.08.2025 року (а.с.13).
Відповідно до довідки Макарівської селищної ради №2049 від 22.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.09.1977 року по 25.06.1987 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . З 27.01.1996 року по даний час зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вказано, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 смт Макарів відносилось до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) до 31.12.2014 року (а.с.11).
У вересні 2025 року заявниця звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії з метою отримання пенсійних виплат на підставі п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2025 року №104650023664 їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 – 4 роки (а.с.8-9).
Крім того, заявницею надано посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії серії НОМЕР_2 від 10.12.1993 року, видане Київською облдержадміністрацією на ім`я ОСОБА_1 (а.с.10).
Разом з тим, заявницею в судовому засіданні було повідомлено про те, що до пакету документів, необхідних для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, не вистачало домової книги будинку, в якому вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказаний будинок згорів. Вказане підтверджується копією довідки №Е.890/03-1214, виданої 22.08.2022 року Макарівською селищною радою про пошкодження житлового приміщення (а.с.16).
Зокрема, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала в смт Макарів, від народження по АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками, а потім почала проживати в тому ж смт Макарів тільки по вулиці Шевченка. Також повідомили, що заявниця нікуди не виїжджала, навчалася в Макарівському садочку та школі, а потім працювала в Макарові.
Вирішуючи вимоги за даною заявою, суд керується наступним.
Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 постанови №5 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Згідно із пунктом 2 ч. 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які постійно працювали або постійно проживали в зоні посиленого радіологічного контролю, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, а саме: особи, які постійно проживали або постійно прожинають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років – пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Згідно з Переліком населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106, смт. Макарів Макарівського району віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.
Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Згідно із ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На рівні процесуального закону законодавець визначив особливості, пов`язані із розглядом справ окремого провадження. Такі особливості проявляються в тому, що під час розгляду справ не застосовуються положення щодо змагальності (стаття 12 ЦПК України) та меж судового розгляду (статті 13 ЦПК України).
Законодавець в справах окремого провадження наділив суд можливістю за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Тільки в окремих випадках законодавець встановив необхідність подання разом із заявою доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини (наприклад, у частині другій статті 318 ЦПК України) (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року в справі № 569/4466/23).
Суд приходить до висновку, що встановлення вище зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством непередбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Його встановлення необхідне заявниці для оформлення пенсії по пільговій категорії.
З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на пенсію, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім як в судовому порядку, встановити факт постійного проживання у зоні посиленого радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами і показами свідків, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 353-355 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Макарівська селищна рада, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 в період з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року постійно проживала (працювала) в селищі (смт) Макарів Київської області, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанови Верховної Ради Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», належало до зони посиленого радіологічного контролю.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2026 року.

Реквізити учасників справи:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Макарівська селищна рада, код ЄДРПОУ 04362183, адреса: 08001, Київська область, Бучанський район, с-ще Макарів, вул. Димитрія Ростовського, 30;
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, код ЄДРПОУ 22933548, адреса: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10.

Суддя А.В. Косенко