ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р. Справа№ 910/15587/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сковородіної О.М.
суддів: Колесника Р.М. 
Мальченко А.О. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/15587/25 (суддя - Балац С.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"
до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"
про стягнення 32 102,09 грн.
без виклику сторін
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 32 102,09 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснене порушення правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення із складанням комерційних актів та звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача вартості недостачі вантажу в сумі 32 102,09 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/15587/25 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/15587/25 (повний текст рішення складений та підписаний 10.02.2026) позовні вимоги приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" до акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" були задоволені у повному обсязі, стягнуто вартість недостачі вантажу в сумі 32 102,09 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішенням акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" 27.02.2026 у встановлений процесуальний строк через електронний кабінет подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення у повному обсязі, та прийняти нове, яким задовольнити відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме статті 31, 32, 113 Статуту залізниць України в частині зобов`язання відправника підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування. Непридатність вагону викликана властивостями вантажу - «вугілля кам`яне марки Г-газове», Г (Г1) (0-200), Г (Г2) (0-200), з огляду на його фракційність, що в процесі перевезення має наслідком просипання дрібних її фракцій через конструктивні щілини кузову
вагону у зв`язку з неякісною його підготовкою при навантаженні. Виявити таку комерційну непридатність під час приймання вантажу до перевезення є неможливим, адже вона проявляється лише під час перевезення за результатами вібраційного впливу у русі.
Ухвалою апеляційного суду від 04.03.2026 було відкрито апеляційне провадження у письмовому (спрощеному) провадженні без виклику сторін за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/15587/25, встановлено учасникам справи строки на подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань.

19.05.2026 через систему «Електронний суд» позивачем був наданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційний суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалою Північного апеляційного суду №910/15587/25 від 01.06.2026 було відмовлено у поновленні строку на подачу відзиву, а відзив на апеляційну скаргу був залишений без розгляду.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 строків на подання учасниками справи документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.
Відповідно до пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (у редакції наказу міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Позивачем, як відправником, передано відповідачу для перевезення вантаж "вугілля кам`яне марки г-газовий" за накладними: № 45350287 від 06.06.2025 у вагоні № 60429008 - 69 600 тон та № 46847315 від 26.08.2025 у вагоні № 61524658 - 69 800 тон.
Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Питання, пов`язані з перевезенням вантажів, в тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908-928 ЦК України. 
Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
За правилами ст. 908 ЦК України, загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.
Відповідно до ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (ст. 105);
Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.
Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
Відповідно до ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст.ст. 113, 114 Статуту залізниць України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.
Статтею 52 Статуту залізниць України встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
Відповідно до ст. 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.
Позивачем, як відправником передано відповідачу для перевезення вантаж "вугілля кам`яне марки г-газовий" за накладними: № 45350287 від 06.06.2025 у вагоні № 60429008 - 69 600 тон. та № 46847315 від 26.08.2025 у вагоні № 61524658 - 69 800 тон.
На станціях призначення були складені комерційні акти про недостачу вантажу у вагонах, а саме: № 410006/51/2 від 09.06.2025 про недостачу у вагоні № 60429008 на 7 850 кг. та № 450003/86/4 від 30.08.2025 про недостачу у вагоні № 61524658 на 1 500 кг.
В комерційному акті № 410006/51/2 від 09.06.2025 (а.с. 11), зокрема, зафіксовано: «Поверхня вантажу промаркована п`ятьма повздожними бороздами в місці поглиблення маркування вапном, яке було нанесено в парку станції - не порушено. На поверхні вантажу в наявності воронкоподібне поглиблення ліворуч за ходом поїзда над 5-6 люками довжиною 3000мм на ширину вагона, глибиною 1600мм. Маються старі сліди просипання вантажу ліворуч на поперечній балці вагона. Щілина між кришкою 5 люка та поперечною балкою ліворуч шириною 40 мм, довжиною 800 мм закладені ганчір`ям, інші люка щільно закриті. На момент огляду та зважування просипань вантажу немає».
В комерційному акті № 450003/86/4 від 30.08.2025 (а.с. 16), зокрема, зафіксовано: «Навантаження вантажу вище бортів на 30 см, з шапкою, маркування повздовжніми бороздами, ліворуч за рухомпоїзду маються воронкоподібні поглиблення 1-2 люками довжиною - 1,0м, шириною - 1,0м, глибиною - 1м, над 2-3 люками довжиною - 0,5м, шириною - 0,5м, глибиною - 0,5м. В місцях поглиблень маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Ліворуч за рухом поїзду маються щілини між кришками 2 та 3 люків та поперековими балками вагону довжиною по 100мм, шириною по 10 мм. Для запобігання подальшої втрати вантажу щілини ущільнили ганчір`ям. Просипання вантажу немає».
Вагони № 60429008 та № 61524658 прийняті відповідачем до перевезення без зауважень про що наявні відмітки комерційних агентів відповідача у накладних № 45350287 від 06.06.2025 (а.с. 9) та № 46847315 від 26.08.2025 (а.с. 13).
В актах про технічний стан вагона (контейнера) від 08.06.2025 № 53 та від 29.08.2025 № 27 (які складені відповідачем вже після здійснення операції з перевезення) зазначено, що вагони технічно справні, що свідчить про втрату вантажу під час перевезення, який, в свою чергу, прийнятий відповідачем до перевезення без зауважень.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №567/6855 від 08.07.2002, а тому визнається належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу. Докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факту оскарження їх з боку сторін відсутні.
Щодо посилання відповідача на відсутність його вини у втраті спірного вантажу через те, що хоча спірні вагони були технічно справні, проте не були підготовлені для перевезення даного виду вантажу, а позивач не скористався своїм правом на відмову від їх використання, колегія суддів зазначає про таке
Згідно з ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли: а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення; б) недостача, псування або пошкодження сталися внаслідок дії природних причин, пов`язаних з перевезенням вантажу на відкритому рухомому складі; в) вантаж перевозився у супроводі провідника відправника чи одержувача; г) недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси; д)зіпсований швидкопсувний вантаж, виявлений у вагоні, прибув без порушення встановленого режиму перевезень (охолодження, опалення, вентиляція),і термін перебування вантажу в дорозі не перевищив граничного терміну перевезень, встановленого Правилами; е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.
За умовами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.
Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.
Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.
Відповідно до п. 16 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.
Згідно з п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 411 від 20.12.1996, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.
За змістом Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 411 від 20.12.1996 та зареєстрованих в міністерстві юстиції України 25.02.1997 № 50/184:
- поїзди мають формуватися відповідно до цих Правил, графіку руху та плану формування поїздів. Норми ваги й довжини вантажних поїздів за напрямками і за кожною ділянкою визначається графіком руху та планом формування поїздів і мають відповідати типу локомотива, профілю колії на ділянках обертання поїздів та корисній довжині приймально-відправних колій на станціях цих ділянок, а на електрифікованих ділянках - умовам електропостачання.
Порядок формування та пропускання довгосоставних поїздів, великовагових, з`єднаних поїздів, а також вантажних поїздів підвищеної ваги й довжини визначається начальником залізниці відповідно до інструкції Державної адміністрації залізничного транспорту України (п. 5.26);
- забороняється ставити в поїзди, серед іншого: вагони несправні, що загрожують безпеці руху та стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться; вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність; платформи та піввагони, що завантажені з порушенням технічних умов навантаження та кріплення вантажу на відкритому рухомому складі; вагони, що мають ресори, які прогнулися, що спричиняє перекіс кузова або удари рами і кузова вагона об ходову частину, а також вагони з несправною покрівлею, що створює небезпеку відриву її листів; 
Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.
Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. 
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. 
Матеріалами справи підтверджено та не спростовано сторонами, що у спірних перевезеннях як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності спірних вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу - вугілля кам`яним марки (Г, ДГ) у твердому стані навалом у вагонах відкритого типу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.
За умовами п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, після завантаження вугіллям кам`яним марки Г-газове у твердому стані на відкритому рухомому складі, зазначені у спірних накладних вагони мали бути перевірені працівниками залізниці. 
Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції відправлення у спірних залізничних накладних. 
Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як комерційному так і технічному відношенні. 
Вказане підтверджує, що вантажовідправник належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування. 
Окрім того, норми Статуту залізниць України передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення.
Залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу. 
Схожа правова позиція викладені у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 905/748/17.
Вказані обставини свідчать про відповідальність саме відповідача, як перевізника, за спірну нестачу. Доказів іншого відповідачем суду не надано.

Апелянтом не оскаржується розмір заборгованості та порядок її розрахунку, тому, апеляційним судом не здійснюється перевірка суми заборгованості в сумі 32 102,09 грн, яка стягнута судом першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у вигляді нестачі вантажу в сумі 32 102,09 грн.

Дослідивши матеріали, наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам у справі та виніс законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/15587/25, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця» задоволенню не підлягає.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/15587/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/15587/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/15587/25 повернути до місцевого господарського суду.
5. Повний текст постанови складено та підписано 01.06.2026.
6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст. 287 ГПК України, та у строки, встановлені ст. 288 ГПК України. 

Головуючий суддя О.М. Сковородіна 

Судді Р.М. Колесник

А.О. Мальченко