Ухвала

09 червня 2026 року
м. Київ

справа № 567/1943/24
провадження № 61-7682ск26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року у складі судді: Назарук В. А., та постанову Рівненського апеляційного суду від 28 травня 2026 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Хилевич С. В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення порушення правил добросусідства шляхом зобов`язання припинити діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання вторинної сировини на земельній ділянці, а також стягнення моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

У 2024 році ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення порушення правил добросусідства шляхом зобов`язання припинити діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання вторинної сировини на земельній ділянці, а також стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що позивачці ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка та житловий будинок, які знаходяться в АДРЕСА_1 , і її сусідкою є відповідачка ОСОБА_1 , яка проживає в будинку, що в АДРЕСА_2 , де власником є її чоловік ОСОБА_3 .

Позивачка, вказуючи, що ця земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зазначає, що відповідачка використовує її не за цільовим призначенням, а для ведення своєї підприємницької діяльності, а саме як виробничу базу для пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та для тимчасового зберігання іншої воринної сировини, чим створює постійний шум, пил, запахи, їдкий сморід від зливу рідини з пляшок.

Окрім того, позивачка пояснює, що щоденна діяльність відповідачки пов`язана з постійним підвезенням вторинної сировини до вказаної земельної ділянки та вважає, що діяльність відповідачки порушує правила добросусідства, яке полягає в порушенні її прав на безпечне та комфортне проживання, порушення права на користування земельною ділянкою за цільовим призначенням, порушенням санітарно-захисних норм, створює дискомфортні та шкідливі умови для проживання, знижує якість її життя та якість життя її родини, спричиняє моральні та фізичні страждання.

Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідачки з проханням припинити таку виробничу діяльність на сусідній земельній ділянці, однак відповідачка ігнорує її прохання, у зв`язку з чим вона зверталась для вирішення цього питання до поліції, прокуратури, Головного управління Держспоживслужби у Рівненській області, а також до Острозької міської ради Рівненської області, однак такі звернення до позитивного результату не призвели.

У зв`язку з цим позивачка просила:
усунути порушення правил добросусідства ОСОБА_1 стосовно себе, зобов`язавши відповідачку припинити діяльність у сфері відходів, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторинної сировини на земельній ділянці, кадастровий номер 5610900000:03:001:0146, яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Окрім того, позивачка вважає, що такими діями відповідачки для неї заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що для неї, яка є пенсіонеркою і такою, що за віком і станом здоров`я потребує спокійного та безпечного середовища для проживання, виробничою діяльністю відповідачки створюються перешкоди. Зазначає, що разом з нею проживає її матір ОСОБА_4 , яка є пенсіонеркою, має інвалідність 3 групи та тяжкі хронічні захворювання, а несприятливі умови проживання, які створює відповідачка, значно погіршують стан здоров`я її матері, що спричиняє постійне емоційне напруження, занепокоєння та моральні страждання позивачки, оскільки вона змушена доглядати за хворою матір`ю в несприятливих умовах.

Вважає, що має право на компенсацію заподіяної для неї моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково:
вирішено усунути порушення правил добросусідства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , зобов`язавши ОСОБА_1 припинити діяльність у сфері відходів, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання іншої вторинної сировини на земельній ділянці, кадастровий номер 5610900000:03:001:0146, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ;
у задоволені іншої частині позову відмовлено; 
вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 28 травня 2026 року:
апеляційну скаргу адвоката Януля В. С., що діє в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення;
апеляційну скаргу адвоката Волошина І. В., що діє в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково;
рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн;
в іншій частині рішення залишено без змін.

03 червня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 28 травня 2026 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині усунення правил добросусідства та постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме відсутній висновок Верховного Суду про припинення підприємницької діяльності в сфері добросусідства, стягнення моральної шкоди в зв`язку із зверненням в державні органи;
місцевим та апеляційним судом неправильно застосовано норми закону, які підлягали до застосування статей 91, 103, 104 Земельного кодексу України (щодо правил добросусідства), статей 23, 1167 ЦК України (щодо відшкодування моральної шкоди), статті 42 Конституції України (кожен має право на підприємницьку діяльність), статті 50 ЦК України (право особи на здійснення підприємницької діяльності);
ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку з тим, що вона не є власником земельної ділянки, не має і не може мати обов`язків її власника, передбачених статтею 91 ЗК України. Судами застосована норма права, яка не підлягала до застосування. Так як вона не є власником земельної ділянки - є неналежним відповідачем у справі про усунення правил добросусідства;
статті 103, 104 ЗК України не підлягають до застосування як в силу того, що ОСОБА_1 не є власником сусідньої щодо позивачки земельної ділянки, так і в зв`язку з тим, що не завдала незручностей позивачці, не використовувала земельну ділянку іншої особи способом, який не дозволяв би позивачці використовувати її земельну ділянку за цільовим призначенням (стаття 103 ЗК України), моя підприємницька діяльність не призвела і не могла призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше (стаття 104 ЗК України);
відсутність порушень правил добросусідства, шкідливого впливу безумовною підставою для відмови в позові про припинення діяльності у сфері відходів;
суд прийняттям оскаржуваного рішення фактично заборонив відповідачці здійснювати підприємницьку діяльність з підстав, не передбачених законодавством. Цим самим судом допущено порушення вимог статті 42 Конституції України, згідно якої кожен має право на підприємницьку діяльність) та статті 50 ЦК України, яка передбачає право особи на здійснення підприємницької діяльності;
суд апеляційної інстанції безпідставно та незаконно стягнув з відповідачки моральну шкоду. Суд першої інстанції, відмовляючи позивачці в позові про відшкодування моральної шкоди, цілком резонно зазначав, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивачки на те, що ОСОБА_1 вчиняла протиправні дії конкретно щодо неї, як і не доведено причинного зв`язку захворювань позивачки та її матері у зв`язку з діями відповідачки.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про усунення порушення правил добросусідства шляхом зобов`язання припинити діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання вторинної сировини на земельній ділянці, а також стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Особа, яка подала касаційну скаргу, у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики щодо порушення правил добросусідства припинення підприємницької діяльності на підставі судового рішення, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення. Справа має значний суспільний інтерес, адже стосується припинення суспільно-корисної підприємницької діяльності. Внаслідок прийняття оскаржуваного рішення відповідачка позбавлена можливості здійснення підприємницької діяльності щодо вторинної сировини. Люди позбавлені можливості для здачі вторинної сировини в цивілізованому порядку. Створені умови для шкоди довкіллю. ОСОБА_1 не має можливості повноцінно здійснювати підприємницьку діяльність, приносити користь суспільству, допомагати чоловіку ОСОБА_3 , який проходить службу в ЗСУ і який раніше займався цією діяльністю, а тепер такої можливості не має. Проте особа, яка подала касаційну скаргу,не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення для неї цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що: скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для відповідачки.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 28 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення порушення правил добросусідства шляхом зобов`язання припинити діяльність у сфері управління відходами, що включає пресування макулатури за допомогою пресувального апарату та тимчасового зберігання вторинної сировини на земельній ділянці, а також стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар 

Є. В. Краснощоков