Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/211/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., захисника – адвоката Рижкової В.О. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу із доповненням захисника – адвоката Голінського С.М. на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2026 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції,  ОСОБА_1 24 лютого 2026 року о 10 год. 40 хв. керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Миколаївська, 160, в м. Бобринець Кіровоградської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у визначеному законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, за допомогою приладу газоаналізатора Драгер 6810, результат позитивний 0,20 проміле, тест №4258, чим порушив вимоги п. 2.9 а. Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 був відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі із доповненням захисник – адвокат Рижкова В.О. просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за результатом проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_1 показник становив 0.20 %, що враховуючи пункт 7 розділу II вищевказаної Інструкції, не дає достатньої підстави для встановлення у нього стану алкогольного сп`яніння». Натомість, суд в оскаржуваному рішенні здійснив самостійні розрахунки стану алкогольного сп`яніння: «Тобто для визначення вмісту алкоголю в крові за результатами вимірювання алкотестером використовується встановлене співвідношення 1 мг/л алкоголю у видихуваному повітрі - 2.1 проміле в крові. У даному випадку алкотестер при проведенні огляду встановив показник у 0.20%, тому потрібно визначити, яка це концентрація алкоголю у видихуваному повітрі. Враховуючи вище зазначене співвідношення, для розрахунку значення концентрації алкоголю у відихуваному повітрі необхідно показник вмісту алкоголю газоаналізатора в крові поділити на 2,1. У даній справі 0,20/2,1= 0,10 проміле в крові.
Вказала, що даний розрахунок алкоголю в крові не підтверджений жодним нормативним документом, який би давав підставу стверджувати вищевикладене судом. При тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення, чітко вказано, що результат огляду водія на стан алкогольного сп`яніння становив - 0,20 проміле, що не перевищував норму алкоголю в крові. Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про забор крові у ОСОБА_1 , а наявні відомості лише про те, що проба газоаналізатора позитивна - 0.20 % то за відсутності лабораторних досліджень та огляду лікаря чи лікаря - нарколога, стверджувати, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння на підставі власних, не підтверджених жодним нормативним документом розрахунків, не можна.
Крім того, вказала, що відповідно п. 7 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичною чи іншою сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують у вагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС та МОЗ від 09.1 1.2015 р/ № 1452 735 встановлення алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Зазначила, що відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 19.05.2026 року до приладу визначено, що межі допустимої абсолютної похибки (в інтервалі діапазону вимірювання від 0 до 0.4%) ± 0.04%: відносної (в діапазоні вимірювання понад 0.4%) ± 10%. Як вбачається з долученої до матеріалів справи роздруківки з приладу результат 0.20 %о. Тому, з урахування визначеної технічною документацією похибки вимірювання приладу та вимог п. 7 розділу II «Інструкції результат тесту, який був проведений 24.02.2026 та дорівнював 0,20 % не дає достатньої підстави для встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника – адвоката Рижкової В.О., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст. 280 КУпАП, регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння. 

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити у тому числі технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не дотримався.
Висновок районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є помилковим та передчасним, справа судом розглянута поверхово та неповно, висновки суду викладені в постанові не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, всім зібраним доказам по справі, судом надано неправильну правову оцінку, порушенням при складанні протоколу про адміністративні правопорушення також належної правової оцінки не надано, через, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, виходячи з наступного.

Так, на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду надано протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №599606 від 24.02.2026 року.
Крім того, в якості вини ОСОБА_1 до протоколу додані: довідка про отримання посвідчення водія (а.с.2); довідка станом на 24.02.2026 про притягнення до притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.3); довідкою про належність транспортного засобу ВАЗ 21093 (а.с.4); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного у ОСОБА_1 було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та результат склав 0,20 ‰ (а.с.6); роздрукованим чеком Drager Alcotest 6810, відповідно до якого результат тестування ОСОБА_1 склав 0.20‰, в графі з результатом згоден від підпису відмовився (а.с.7); поясненнями ОСОБА_2 про передачу керування транспортним засобом ВАЗ 21093 (а.с.9); відеозапис з бодікамер працівників поліції (а.с.10).

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №599606 від 24.02.2026 року, ОСОБА_1 24 лютого 2026 року о 10 год. 40 хв. керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Миколаївська, 160, в м. Бобринець Кіровоградської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у визначеному законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія, за допомогою приладу газоаналізатора Драгер 6810, результат позитивний 0,20 проміле, тест №4258, чим порушив вимоги п. 2.9 а. Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 був відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника – адвоката Рижкової В.О., оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Так, вина ОСОБА_1 спростовується показаннями захисника наданими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яка вказала, що за результату вимірювання 0,20 % допустима абсолютна похибка становить ± 0,04 %. З урахуванням абсолютної похибки ± 0,04 % результат може становити від 0,16 до 0,24 % результату вимірювання 0,20 %. Таким чином, з урахуванням абсолютної похибки ± 0,04 % результат огляду у нашому випадку може становити від 0,16 %, що виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Відповідно до п. 4 Розділу Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ МВС/МО3 від 09.11.2015 №1452/735) передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння проводиться з використанням поліцейським спеціальних технічних засобів, показання яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2‰ алкоголю в крові.

При цьому, в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою газоналізатора «Drager 6810», що підтверджується чеком алкотестеру Драгер, який міститься в матеріалах справи.
Як вбачається з чеку Drager Alcotest 6810 від 24.02.2026 року результат тестування на алкоголь склав 0,20 ‰, що не перевищує допустимий показник, як це передбачено п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (наказ МВС/МО3 від 09.11.2015 №1452/735).

Крім того, відповідно до Свідоцтва про повірку газоналізатора «Drager 6810» від 19.05.2026 року вбачається що границі допустимої основної - абсолютної похибки приладу при вимірюванні масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі складає плюс/мінус 0,04‰.(а.с.8)
При цьому, у відповідь на адвокатський запит від 31.03.2026 року, «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації метрології сертифікації та захисту прав споживачів» повідомив, що метрологічні характеристики газоаналізаторів Alcotest 6810 виробництва фірми Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) відповідають вимогам вимогам стандарту EN 15964:2011 (прийнятий в Україні як ДСТУ EN 15964:2018 Прилади неодноразового використання для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі). Значення метрологічних характеристик такі:
- діапазон вимірювання масової концентрації етанола у видихуваному повітрі - від 0 до 2,5 мг/дм3 (масова концентрація етанола в крові - від 0 до 5 %о);
- границі допустимої похибки в робочих умовах:
для масової концентрації етанола у видихуваному повітрі: абсолютна похибка ± 0,02 мг/дм3 - в діапазоні від 0до 0,2 мг/дм3; відносна похибка ±
10% - в діапазоні понад 0,2 мг/дм3;
- для масової концентрації етанола в крові: абсолютна похибка ± 0,04 %о в діапазоні від 0 до 0,4 %о; відносна похибка ±10%в діапазоні понад 0,4 %о».

Отже, з урахуванням абсолютної похибки приладу «Drager 6810», результат огляду ОСОБА_1 складає 0,20‰ - 0,04‰= 0,16‰.

Таким чином, враховуючи положення вищезазначеної інструкцію та з урахуванням абсолютної похибки ± 0,04 % результат огляду у нашому випадку може становити від 0,16 % до 0,20 %, що виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння

Судом першої інстанції залишено поза увагою вищевказані порушення допущені працівниками поліції під час складення протоколу.

Тому, суд апеляційної інстанції, враховуючи вище викладене та дослідивши всі наявні докази в матеріалах справи в тому числі надані стороною захисту, доходить висновку, що працівниками поліції помилково було встановлено перевищення граничної допустимої норми приладу «Drager 6810».

Як наслідок на переконання апеляційного суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що інші докази у підтвердження вини ОСОБА_1 у справі відсутні. 

Враховуючи викладене, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних і допустимих доказів, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2021 року) тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом» рішення ЕСПЛ «Іраландія проти Сполученого Королівства « від 18.01.1978 року.

У відповідності до роз`яснень викладених в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.01.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Разом із тим, суд першої інстанції не звернув уваги на вищевказані істотні порушення вимог закону допущені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не надав всім зібраним доказам по справі належну правову оцінку та дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження стосовно неї за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 

Беручи до уваги вищевикладене апеляційна скарга захисника – адвоката Рижкової В.О. підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу із доповненням захисника – адвоката Рижкової В.О. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – скасувати, а провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)