Сквирський районний суд Київської області

Справа № 756/2350/26 
Провадження № 2/376/1573/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді - Ловінської С.С.,
за участю секретаря - Кропивлянської С.С.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 00-7955942 від 14.05.2023 в розмірі 25 650,00 грн, судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
В обґрунтування позову вказує, що 14.05.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачкою укладено кредитний договір №00-7955942, відповідно до якого відповідачка отримала кошти в сумі 10500,00 грн. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 18.12.2023 між Первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 1-18122023, відповідно до умов якого останьому відступлено грошові вимоги до відповідачки за кредитним договором.  Вказав, що позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідачки за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить – 25 650,00 грн, яка складається з: 10500,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 15 150,00 грн – заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 14.05.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачка відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. 
Судом встановлено, що 14.05.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії №00-7955942 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 5051F (а.с.28-35), що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с24).
Згідно з п.п. 1.1., 1.2., 1.3. вказаного договору позичальнику надається кредит у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, сума кредитного ліміт складає 10000 грн на строк 120 днів (до 11.09.2023).
Відповідно до п.п. 1.4, 1.6, 1.7. договору: тип процентної ставки – фіксована; знижена процентна ставка становить 1,25% в день (застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день); стандартна процентна ставка: 1,50% в день (застосовується в межах строку надання кредиту, після 20 дня користування кредитом). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату кладення договору становить: 2191,43 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 28000,00 грн.
Пунктом 2.3. договору визначено, що надання кредиту – дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 10500,00 грн на карту позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.
За надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію у розмірі 5% від суми Кредиту, що становить 500,00 грн (п.1.5 договору). 
Також сторонами договору погоджено графік платежів та орієнтовна сукупна вартість кредиту, що підтверджується Додатком №1 до Договору №00-7955942, згідно з яким визначено кінцеву дату платежу за кредитом – 11.09.2023 (а.с.36).
Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19.01.2024 №4043 фінансова компанія повідомила ТОВ «Качай Гроші» про успішне перерахування грошових коштів 14.05.2023 о 09:50 згідно з укладеним договором за номером транзакції 1234063736 на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 10000,00 грн, що відповідає умовам укладеного з відповідачкою договору кредитної лінії №00-7955942 (а.с.21-22 ).
Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором №00-7955942 від 14.05.2023, сформованого ТОВ «Качай Гроші», заборгованість за вказаним договором за період з 14.05.2023 по 11.09.2023 складає 25650 грн, з яких: 10500 грн - заборгованість по кредиту; 15150 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. В розрахунку заборгованості врахована часткова оплата відповідачкою суми заборгованості в розмірі 2500,00 грн (а.с.61-62).
Встановлено, що 18.12.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК«Ейс» укладено Договір факторингу № 1-18122023 (а.с. 68-72).
Відповідно до Реєстру боржників від 18.12.2023 до Договору факторингу №1-18122023  ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором №00-7955942 від 14.05.2023 в сумі 25650 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 10500 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 15150 грн (а.с.65-66).
Таким чином, судом встановлено, що у ході передачі прав вимоги за факторинговим договором, право вимоги за кредитним договором № 00-7955942 від 14.05.2023 перейшло до позивача ТОВ «ФК «Ейс», а спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі наведених вище фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.
Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Положеннями частини першої статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17 відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Натомість, до дійсних належать такі права вимоги, які юридично існують, виникнуть в майбутньому, або права по зобов`язаннях, за якими не настав строк виконання. Причому поняття дійсних вимог є ширшим, ніж наявних або існуючих, оскільки дійсними можуть бути не тільки зобов`язальні вимоги, що існують у даний час, а й ті, що виникнуть у майбутньому.
Водночас наявна вимога це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, або право грошової вимоги, можливість здійснення якої залежить від настання певної умови чи спливу строку платежу (так звана недозріла вимога).
Майбутня вимога це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому, тобто яка з`явиться з тих чи інших договорів, що будуть укладені між клієнтом і боржником після договору факторингу.
До такого висновку дійшов також Верховний Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 січня 2026 року в справі 727/2790/25.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 00-7955942 від 14.05.2023.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-7955942 від 14.05.2023 позичальник ОСОБА_1 станом на 25.12.2025 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» в розмірі 25 650,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 10500,00 грн; прострочена заборгованість за процентами – 15150,00 грн (а.с.60).
ОСОБА_3 згідно укладеного з ТОВ «Качай Гроші» договору взяла на себе зобов`язання погашати кредит у визначений договором строк, та вказаний обов`язок нею був порушений, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення кредиту за тілом кредиту в розмірі 10000,00 грн.
Відповідно до договору № 00-7955942 від 14.05.2023 ТОВ «Качай Гроші» надало відповідачці кредит в розмірі 10 000,00 грн (п.1.2. Договору).
Враховуючи, що відповідачкою не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача, який є новим кредитором, щодо стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за кредитним договором 00-7955942 від 14.05.2023 за основною сумою боргу в розмірі 10000,00 грн, обґрунтованими.
Разом з тим, суд відмовляє у стягнення з відповідачки частини заборгованості по тілу кредиту у розмірі 500 грн (10500 - 10000 грн), оскільки позивачем не доведено перерахування відповідачці кредиту у розмірі саме 10500 грн, а інформація надавача платіжних послуг ТОВ «ФК «Контрактовий дім» свідчить про перерахування 14.05.2023 відповідачці лише 10000 грн.
Оскільки позивачем безпідставно включено до заборгованості по тілу кредиту суму у розмірі 500 грн, у позовній заяві позивач не просив стягнути з відповідачки заборгованість по комісії чи штрафним санкціям, а тому з урахуванням вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки комісії за надання кредиту у розмірі 500 грн. 
Відповідно до ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Разом з тим, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом, нарахованих в межах строку кредитування в період з 14.05.2023 по 11.09.2023 в розмірі 15150,00 грн, що відповідає положенням як ст. 1048 ЦК України та п.1.4 кредитного договору №00-7955942 від 14.05.2023.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами умов кредитування та наявності заборгованості. 
З огляду вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №00-7955942 від 14.05.2023 у загальному розмірі 25 150,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн, заборгованість за відсотками - 15150,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії № 00-7955942 від 14.05.2023 в сумі 25 150,00 грн.
Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено на 98,05 % (25150 грн х 100 : 25650 грн), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 2610,48 грн.
Крім цього, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.13); договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.56); додатковою угодою № 25770676774 від 11.09.2025 (а.с.55); актом прийому-передачі наданих послуг від 25.12.2025, що містить опис робіт, послуг, їх вартість за надання правової допомоги (а.с.54).
Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 98,05 % від заявленої суми, то з відповідачки слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6863,50 грн.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264-265, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-7955942 від 14.05.2023 у розмірі 25 150,00 грн (двадцять п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 00 копійок). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2610,48 грн (дві тисячі шістсот десять гривень 48 копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на правничу допомогу в розмірі 6863,50 грн (шість тисяч вісімсот шістдесят три гривні 50 копійок).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу проголошення рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, адреса: 02090, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          С.С.Ловінська