КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
 
№ провадження 33/4809/265/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Бондаренко В. В. 
Категорія - 130   Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2026 року      м. Кропивницький
Суддя Кропивницького апеляційного суду Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Рижкової В.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 ( сімнадцять тисяч ) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -
ВСТАНОВИВ:

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 23.03.2026 року о 14 год. 54 хв. в м. Бобринець, вул. Незалежності, 109, керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вина ОСОБА_1 вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 23.03.2026 року серії ЕПР1 №622230, згідно якого 23.03.2026 року о 14 год. 54 хв. в м. Бобрнинець, вул. Незалежності, 109, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у водія виявлено наступні ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, огляду якого не проводився, ОСОБА_1 від підпису відмовився (а.с.7);
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого огляд ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с.6);
відеозаписами події, на яких зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням  ОСОБА_1 та його зупинку працівниками поліції, поліцейським повідомлено причину зупинки та про виявлення ознак алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського водій ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився (а.с.8). Копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6891998 від 23.03.2026 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування (а.с.2).
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Рижкова В.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити. 
У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне. 
На даний час ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія-електрика відділення зв`язку взводу управління і самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 . Сторона захисту вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення визнає в повному обсязі. 
При розгляді даної справи, обставинами, що пом`якшують покарання, апелянт просить суд визнати щире каяття та зобов`язання ОСОБА_1 в подальшому таких порушень вимог закону не допускати, а також, проходження ним військової служби на посаді водія, де він свідомо та сумлінно виконує свої посадові обов`язки. До того ж, обставин, які обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено. 
Також, просить врахувати, що правопорушення не спричинило значної шкоди суспільним чи державним інтересам, натомість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею, санкція якої позбавлення права керування транспортним засобом унеможливить передбачає у тому числі виконання ним своїх посадових обов`язків спрямованих на захист інтересів держави в період воєнного стану та призведе до більш значної шкоди, адже його робота полягає у переміщенні особового складу між позиціями власних військ, забезпеченні особового складу підрозділу матеріальними засобами, озброєнням та боєприпасами, в тому числі використання транспортних засобів у службовій діяльності.
Згідно службової характеристики (копія наявна в матеріалах справи), виданою Військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 зарекомендував себе з позивного боку; показав себе як дисциплінований військовослужбовець; обов`язки згідно займаної посади знає; при виконанні поставлених завдань вміє виділити головний напрямок: в професійному відношенні підготовлений добре, завжди своєчасно виконує поставлені завдання: Статути Збройних Сил України постійно вивчає, та керується їх вимогами у повсякденній діяльності: в складних ситуаціях приймає правильне рішення; по характеру спокійний на зауваження реагує правильно, проявляє самоконтроль; Бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території Запорізької області. 
З огляду на вищезазначене, апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши положення ст.ст. 33 та 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. 
Будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, його інтереси представляла адвокат Рижкова В.О., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. 
Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис події, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 3 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 6, Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735). – огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення 23.03.2026 року серії ЕПР1 №622230, згідно якого 23.03.2026 року о 14 год. 54 хв. в м. Бобринець, вул. Незалежності, 109, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП
Згідно з відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, працівник поліції запропонував  ОСОБА_1  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Однак від проходження огляду у будь-який із запропонованих способів останній відмовився (а.с. 8).
З матеріалів відеозапису також убачається, що працівник поліції роз`яснив  ОСОБА_1  правові наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема те, що така відмова є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Оскільки  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, апеляційний суд вважає, що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вище вказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Матеріалами провадження належним чином підтверджено, що працівниками поліції дотримано вимоги процедури: особі запропоновано пройти огляд як на місці зупинки, так і в медичному закладі; наслідки відмови роз`яснено; факт відмови зафіксовано належними та допустимими доказами, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.
Згадане повністю доводиться відеозаписом, що долучено до матеріалів справи. Так, на оглянутому апеляційним судом відеозаписі працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення. 
Отже, висновок суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає наявним у справі та перевіреним доказам, є обґрунтованим і належним чином мотивований.
Суд апеляційної інстанції приймає до уваги відомості про особу ОСОБА_1 , втім зазначає, що вони не спростовують самого факту вчинення адміністративного правопорушення та винуватості останнього. 
Стягнення призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності і яка є безальтернативною.
Апеляційні вимоги щодо накладення стягнення без позбавлення права керування, шляхом застосування аналогії ст. 69 КК України не підлягають до задоволенню, оскільки аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульовано главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини у даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Більше того, законодавцем окремо передбачено неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначністю, що вказує на його підвищену суспільну небезпечність.
За наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи захисника про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст. 69 КК України та накласти стягнення більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не встановлено.
Інші обставини, на які посилається апелянт свого підтвердження не знайшли, та спростовуються доказами, що знаходяться в матеріалах адміністративної справи, про що суд першої інстанції обґрунтовано навів в своєму рішенні, а тому апеляція задоволенню не підлягає. 
Крім того, суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП, в повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і їм дана належна оцінка, тому дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, – 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Рижкової В.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Р.В. Широкоряд