ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" травня 2026 р. Справа№ 910/8158/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пономаренка Є.Ю.
суддів: Демидової А.М. 
Руденко М.А. 

при секретарі судового засідання Овчинніковій Я.Д., 
за участю представників:
від позивача - Скороход Г.М.,
від відповідача - 1 - Писарчук М.Б.,
від відповідачів - 2,3 - представники не прибули,
від третіх осіб - представники не прибули,
розглянувши апеляційну скаргу Державної митної служби України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/8158/24 (суддя Смирнова Ю.М., повне рішення складено - 20.11.2025) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" до 1) Державної митної служби України, 2) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, 3) Закарпатської обласної прокуратури, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державна казначейська служба України, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Закарпатська митниця про стягнення 41 957 361,02 грн.
ВСТАНОВИВ наступне.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі №910/8158/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" до Державної митної служби України, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури про стягнення 41957361,02 грн, задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" 30176657,41 грн майнової шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Державної митної служби України в дохід Державного бюджету України 120706,63 грн судового збору. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області в дохід Державного бюджету України 120706,63 грн судового збору. Стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури в дохід Державного бюджету України 120706,63 грн судового збору.
10.03.2025 від позивача надійшла заява про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Державної митної служби України, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 266306,12 грн.
12.03.2025 від Закарпатської митниці надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат.
18.03.2025 від Державної митної служби України надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
20.03.2025 від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2025 призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 23.04.2025.
Судове засідання, призначене на 23.04.2025, не відбулося, оскільки матеріали справи №910/8158/24 були скеровані до суду апеляційної інстанції на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2025 у зв`язку із надходженням апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі №910/8158/24 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі № 910/8158/24 залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі № 910/8158/24 залишено без змін; судові витрати за розгляд апеляційних скарг покладено на скаржників.
16.10.2025 матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.
20.10.2025 від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі з розгляду заяви про компенсацію судових витрат.
З огляду на надходження до Господарського суду міста Києва матеріалів справи №910/8158/24 провадження з розгляду заяви позивача про компенсацію судових витрат, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 поновлено провадження з розгляду заяви позивача про компенсацію судових витрат в межах справи №910/8158/24, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 18.11.2025.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі № 910/8158/24 заяву позивача про розподіл судових витрат задоволено частково; стягнуто з Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" 21 097,47 грн витрат на професійну правничу допомогу; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" 21 097,47 грн витрат на професійну правничу допомогу; стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" 21 097,47 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині заяви позивача про розподіл судових витрат відмовлено.
Так, на думку суду є справедливими та співрозмірними, а відтак, такими, що підлягають розподілу між сторонами, є витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 88001,20 грн. З урахуванням результатів вирішення спору та часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладено на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (по 21097,47 грн на кожного з відповідачів). 
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач-1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким зменшити розмір витрат правничої допомоги на 99 %.
В апеляційній скарзі апелянт вказує про недоведеність надання послуг, зазначених в акті приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.07.2024 № АР-15 та рахунку від 05.07.2024 № АР-15, зазначає також про надмірність покладних на нього витрат.
Окрім наведеного, скаржник посилається на ухвалення місцевим господарським судом додаткового рішення поза межами встановлених законом строків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 прийнято апеляційну скаргу Державної митної служби України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/8158/24 до провадження у визначеному складі суду та зупинено апеляційне провадження у справі № 910/8158/24 до перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 у справі № 910/8158/24 в порядку касаційного провадження.
Постановою Верховного Суду від 22.01.2026 касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 05 березня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07 жовтня 2025 року у справі №910/8158/24 залишено без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні. 
В судовому засіданні представник апелянта - відповідача - 1 у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідачі - 2, 3 та треті особи правом на участь представників у даному судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів вказаних осіб.
Враховуючи належне повідомлення відповідачів - 2, 3 та третіх осіб, а також з урахуванням того, що неявка їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.
Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. 
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу заявник надав: 
договір про надання правничої допомоги від 18.06.2024, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Арслегем Партнерс";
рахунки №АР-15 від 05.07.2024 на суму 115647,61 грн, №АР-50 від 05.09.2024 на суму 88332,78 грн, №АР-75 від 03.10.2024 на суму 69755,59 грн;
платіжні інструкції №0002236640 від 12.09.2024 на суму 115647,61 грн, №0002250033 від 16.12.2024 на суму 88332,78 грн, №0002255210 від 28.01.2025 на суму 69755,59 грн;
акти приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.07.2024, від 05.09.2024 та від 03.10.2024;
ордер серії АА №1485679 від 17.09.2024;
довіреність позивача №ФМСД від 19.12.2023;
свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001802 від 03.01.2020.
При цьому, долучені позивачем рахунки містять опис наданої правничої допомоги та її вартість, а саме:
1.Рахунок №АР-15 від 05.07.2024 на загальну суму 115647,61 грн:
- підготовка проекту позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" (ТОВ "ФМСД") до Держмитслужби, ГУ НП в Закарпатській області щодо відшкодування шкоди, завданої цими органами внаслідок втрати належних ТОВ "ФМСД" тимчасово вилучених товарів (тютюновмісних виробів) в мотивувальній частині з урахуванням актуальної практики Верховного Суду на суму 9325,53 грн;
- підготовка проекту позовної заяви ТОВ "ФМСД" до Держмитслужби, ГУ НП в Закарпатській обл. щодо відшкодування шкоди, завданої втратою тимчасово вилучених належних ТОВ "ФМСД" товарів, зокрема в частині мотивування на суму 30409,35 грн;
- підготовка проекту позовної заяви ТОВ "ФМСД" до Держмитслужби, ГУ НП в Закарпатській області щодо відшкодування шкоди, завданої цими органами внаслідок втрати належних ТОВ "ФМСД" тимчасово вилучених товарів (тютюновмісних виробів) в мотивувальній частині з урахуванням актуальної практики Верховного Суду на суму 21489,27 грн;
- підготовка проекту позовної заяви ТОВ "ФМСД" до Держмитслужби, ГУ НП в Закарпатській області щодо відшкодування шкоди, завданої цими органами внаслідок втрати належних ТОВ "ФМСД" тимчасово вилучених товарів (тютюновмісних виробів) в частині опису обставин справи на суму 10136,45 грн;
- додаткова робота з надісланими матеріалами, доопрацювання та направлення позову про відшкодування шкоди на погодження на суму 25543,85 грн;
- редагування та фіналізація позовної заяви ТОВ "ФМСД" до Держмитслужби, ГУНП в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої втратою товарів (тютюновмісних виробів), підготовка та формування пакету додатків до позову, подача позовної заяви до Господарського суду міста Києва через Електронний суд, з попереднім надсиланням відповідачам на суму 18245,61 грн;
- витрати (судовий збір, поштові та кур`єрські послуги, транспортні витрати, витрати на переклад, витрати на проведення експертизи, нотаріальні витрати, витрати на відрядження, транспортні витрати, тощо) на суму 497,55 грн.
2. Рахунок №АР-50 від 05.09.2024 на загальну суму 88332,78 грн:
- попереднє ознайомлення з документами по справі та з відзивами митниці та поліції на суму 11557,56 грн;
- аналіз відзивів на позовну заяву по справі №910/8158/24, отриманих від відповідачів, визначення можливих дій, обґрунтувань та стратегій відповідей, визначення необхідності подання нових доказів та підготовка до засідання по справі на суму 11557,56 грн;
- підготовка та участь у судовому засіданні (підготовчому засіданні) Господарського суду міста Києва по справі №910/8158/24 на суму 7429,86 грн;
- адвокатська таємниця на суму 6191,55 грн;
- аналіз відзивів відповідачів по справі №910/8158/24, аргументів та проблемних аспектів, аналіз матеріалів митних справ на предмет наявності в них необхідних для розгляду даної справи додаткових доказів, визначення необхідності подання додаткових доказів по справі та їхнього можливого переліку; перевірка актуальної практики ВС щодо аргументів відповідачів, підготовка проекту відповіді на відзив Держмитслужби на суму 26830,05 грн;
- адвокатська таємниця на суму 1238,31 грн;
- підготовка проекту відповіді на відзив Держмитслужби по справі №910/8158/24; узагальнення судової практики ВС щодо подання цивільного позову в рамках кримінального провадження та господарського процесу як способу відшкодування шкоди для спростування аргументів відповідачів; аналіз наданих відповідачами доказів та формування аргументів з їхнім урахуванням щодо додаткового підтвердження наявності протиправних дій в діях посадових осіб відповідачів на суму 23527,89 грн.
3. Рахунок №АР-75 від 03.10.2024 на загальну суму 69755,59 грн: 
- підготовка відповіді на відзив Державної митної служби України на позовну заяву ТОВ "ФМСД" по справі №910/8158/24 на суму 26003,56 грн;
- підготовка відповіді на відзив Закарпатської обласної прокуратури на позовну заяву ТОВ "ФМСД" по справі №910/8158/24 на суму 28067,34 грн;
- підготовка відповіді на відзив Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на позовну заяву по справі №910/8158/24 на суму 15684,69 грн.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Наведене вище повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. 
Одночасно, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі №920/39/20.
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, Верховний Суд вважає за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.
Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). 
Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" ЄСПЛ у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.
З урахуванням предмету та підстав позовних вимог, а також складності справи, оцінюючи фактичні витрати позивача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, беручи до уваги, зокрема, викладені відповідачами та третьою особою -2 заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на те, що заявлений позивачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, становить надмірний тягар для відповідачів, а також беручи до уваги фактичне дублювання в наданих суду рахунках послуг, які надані адвокатом, керуючись принципом розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що доведеними є надані адвокатом послуги:
- з фіналізації позовної заяви ТОВ "ФМСД" до Держмитслужби, ГУНП в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої втратою товарів (тютюновмісних виробів), підготовка та формування пакету додатків до позову, подача позовної заяви до Господарського суду міста Києва через Електронний суд, з попереднім надсиланням відповідачам;
- підготовки та участі у судовому засіданні (підготовчому засіданні) Господарського суду міста Києва по справі №910/8158/24; 
- підготовки відповіді на відзив Державної митної служби України на позовну заяву ТОВ "ФМСД" по справі №910/8158/24;
- підготовки відповіді на відзив Закарпатської обласної прокуратури на позовну заяву ТОВ "ФМСД" по справі №910/8158/24;
- підготовки відповіді на відзив Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на позовну заяву по справі №910/8158/24.
Вартість вказаних послуг визначена судом в сумі 88 001,20 грн та покладена на відповідачів у розмірі 21097,47 грн на кожного. 
В апеляційній скарзі апелянт вказує про недоведеність надання послуг, зазначених в акті приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.07.2024 № АР-15 та рахунку від 05.07.2024 № АР-15 (з фіналізації позовної заяви ТОВ "ФМСД" до Держмитслужби, ГУНП в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої втратою товарів (тютюновмісних виробів), підготовка та формування пакету додатків до позову, подача позовної заяви до Господарського суду міста Києва через Електронний суд, з попереднім надсиланням відповідачам).
Так, скаржник зазначає, що наведена послуга підтверджена актом приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.07.2024 № АР-15 та рахунком від 05.07.2024 №АР-15, надана на підставі договору про надання правничої допомоги № 12-2018 від 02.04.2018.
Проте, договір № 12-2018 від 02.04.2018 не подавався позивачем до його заяви про відшкодування судових витрат по справі № 910/8158/24.
Натомість, професійна правнича допомога надавалась адвокатами Адвокатського об`єднання «АРСЛЕГЕМ ПАРТНЕРС» на підставі Договору про надання правничої допомоги № 43-2024/AP від 18.06.2024, копія якого додана до заяви від 09.03.2025.
Отже, за доводами скаржника, послуга, зазначена в пункті 1 з посиланням на договір № 12-2018 від 02.04.2018 не підтверджена належними доказами.
Колегія суддів вказує, що надання послуги з підготовки позовної заяви підтверджується матеріалами даної справи.
Безпосередньо сам позивач погодив надання такої послуги та її вартість, підписавши акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 05.07.2024 №АР-15 електронним цифровим підписом.
З огляду на викладене, доводи скаржника про не підтвердження належними доказами надання вказаної послуги є необґрунтованими. 
Також, оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що розмір витрат правничої допомоги в сумі 21 097,47 грн становить надмірний тягар для відповідача 1, апеляційний суд дійшов висновку про те, що визначений судом розмір витрат на професійну правничу допомогу є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат. 
При цьому, за висновком суду апеляційної інстанції, апелянт не довів відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності понесених позивачем при розгляді цієї справи у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 21 097,47 грн із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат.
Таким чином, присуджений до стягнення з відповідача 1 розмір витрат правничої допомоги в сумі 21 097,47 грн колегія суддів не вважає завищеним.
Стосовно доводів апелянта про ухвалення місцевим господарським судом додаткового рішення поза межами встановлених законом строків, Суд зазначає таке.
Згідно ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:
1) справу розглянуто неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;
3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
У даному випадку, наведені порушення норм процесуального права, наявність яких є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, відсутні. 
В свою чергу, згідно ч. 2 вказаної статті порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянтом не наведено жодного доводу стосовно того, як порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині пропуску строку для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, вплинуло на результат розгляду цієї заяви.
В свою чергу, колегія суддів вважає, що вказане порушення не призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Стосовно судового збору за подання апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що оскільки його не було оплачено скаржником з огляду на відсутність підстав для сплати за подання апеляційної скарги на додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, відповідно розподіл судового збору апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/8158/24 - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 21.05.2026 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко 

Судді А.М. Демидова

М.А. Руденко