РІШЕННЯ
Іменем України

01 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/124/26 	
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Глобал Ентерпрайз Текнолоджис”,
вул. Інструментальна, 24, офіс 17, м. Чернігів, 14037;
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліс експорт”, 
вул. Марушківка, 4, с. Чорнотичі, Корюківський район, Чернігівська область, 16121;
про стягнення 271 238,55 грн 

без повідомлення (виклику) сторін

16.02.2026, Товариством з обмеженою відповідальністю “Глобал Ентерпрайз Текнолоджис”, подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ліс експорт” про стягнення 271 238,55 грн, з них: 261 150,00 грн основного боргу за договором купівлі-продажу № 07/08-2025 від 07.08.2025 (далі – договір), 3498,69 грн 3% річних та 6589,86 грн інфляційних нарахувань за період з 04.09.2025 по 13.02.2026, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати за товар, поставлений згідно з видатковими та товарно-транспортними накладними: від 14.08.2025 № 2 та № Р2, від 21.08.2025 № 3 та № Р3, від 21.08.2025 № 4 та № Р4.
Суд, ухвалою від 23.02.2026, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив учасникам справи процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 – 167, 178, 184, 251 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України).
Відповідач, в установлений судом строк, правом на подачу відзиву на позов не скористався, проти задоволення позову не заперечив.
Ухвала про відкриття провадження в справі доставлена 23.02.2026 до електронного кабінету відповідача в підсистемі Електронний суд, про що судом сформовано довідку про доставку електронного листа.
За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Будь-яких заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України). 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.
Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:
За статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Частина 1 статті 626 цього Кодексу встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до частини 1 статті 202 та частини 1 статті 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлене законом.
За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
07.08.2025, між ТОВ «Глобал Ентерпрайз Текнолоджис» (позивач, продавець) та ТОВ «Ліс Експорт» (відповідач, покупець) укладений договір купівлі-продажу № 07/08-2025, за умовами якого (пункти 1.1. – 2.2.) продавець зобов`язався поставити та передати в власність покупця лісоматеріали круглі порода сосна свіжопиляні (далі – товар), а покупець – прийняти товар та сплатити його вартість в порядку та строки, передбачені договором.
Поставка товару здійснюється партіями, що оговорюються рахунками, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, що є невід`ємними частинами договору. Обов`язковою умовою поставки лісоматеріалів є наявність ТТН-ліс. 
Відпуск товару здійснюється на умовах склад-продавця за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, с. Чорнотичі.
Відповідно до пунктів 3.1., 4.2. договору, загальна вартість договору становить 900 000,00 грн (орієнтовно). Кількість товару 300 куб. м (орієнтовно).
За п. 3.2. договору, оплата за товар здійснюється покупцем на протязі 7 – 10 робочих днів у розмірі 100% від загальної суми поставки товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на підставі виставленого рахунку-фактури.
Згідно з пунктами 5.1., 5.2. договору, факт поставки та передачі товару продавцем покупцю оформлюється видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, на якій ставиться відмітка про прийняття товару. Видаткові накладні, товарно-транспортні накладні повинні бути підписані уповноваженими представниками сторін та завірені печатками після відвантаження товару.
Договір вступив у силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2025 або до повного та належного виконання умов договору сторонами (п. 6.1. договору).
На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар (лісоматеріали круглі) об`ємом 87,05 куб. м загальною вартістю 261 150,00 грн (з ПДВ), про що сторонами в двосторонньому порядку складені видаткові та товарно-транспортні накладні: від 14.08.2025 № 2 та № Р2, від 21.08.2025 № 3 та № Р3, від 21.08.2025 № 4 та № Р4.
Перераховані видаткові та товарно-транспортні накладні складені за підписом обох сторін та засвідчені печатками цих юридичних осіб.
Позивач задекларував господарські операції з поставки товару відповідачу на загальну суму 261 150,00 грн, про що до матеріалів справи надав податкові накладні: від 14.08.2025 № 2, від 21.08.2025 № 3, від 21.08.2025 № 4, з відміткою про їх реєстрацію податковими органами. 
Факт отримання товару в указаному об`ємі за договором, відповідачем не спростовується.
Позивач виставив до сплати відповідачу рахунки на оплату товару від 13.05.2025 №№ 4 – 6, реквізити яких також наведені сторонами в видаткових накладних.
За доводами позивача, відповідач за отриманий товар у строк, установлений договором (п. 3.2.) не розрахувався, наразі за ним за договором купівлі-продажу від 07.08.2025 № 07/08-2025 обліковується прострочена заборгованість в розмірі 261 150,00 грн.
У досудовому порядку позивач звертався до відповідача з претензією від 12.01.2026 № 1, просив провести розрахунок за товар загальною вартістю 261 150,00 грн, отриманий згідно з договором від 07.08.2025 № 07/08 за спірними накладними (поштове відправлення: 1400200223111).
За правовою природою укладеного правочину між сторонами склались відносини з купівлі-продажу товару, врегульовані §1 Глави 54 ЦК України. 
За приписами статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Відповідно до статей 610, 612, 613 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.
Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Умови договору від 07.08.2025 № 07/08-2025 передбачають поставку товару на умовах склад – продавця (п. 2.2.); обов`язок відповідача по розрахунку за товар (100% від загальної суми поставки) виникає по закінченню 7 – 10 робочих днів, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, на підставі виставленого рахунку-фактури (п. 3.2.), відомості про які наведені сторонами в видаткових накладних.
Зобов`язання позивача з поставки товару на умовах склад-продавця вважаються виконаними з моменту відвантаження товару (його партії), обумовленого договором, про що свідчать складені сторонами видаткові та товарно-транспортні накладні: від 14.08.2025 № 2 та № Р2, від 21.08.2025 № 3 та № Р3, від 21.08.2025 № 4 та № Р4; перевізник, ФОП Заідов А.Г.
Відповідач факт отримання товару за цим договором не спростовував.
З погоджених сторонами умов у п. 3.2. договору вбачається прострочення відповідачем оплати за товар згідно з договором від 07.08.2025 № 07/08-2025 на суму 261 150,00 грн.
Статтею 625 ЦК України врегульовані правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Враховуючи порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором від 07.08.2025 № 07/08-2025, позивач окрім суми основного боргу, заявив до стягнення з відповідача 3498,69 грн 3% відсотків річних та 6589,86 грн інфляційних втрат за період з 04.09.2025 по 13.02.2026.
Суд установив, що розрахунок інфляційних втрат та відсотків річних в спірному періоді арифметично вірний.
Відповідно до приписів статей 13, 74 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи, що відповідач, у порушення статей 525, 526, 655, 692 ЦК України, договірні зобов`язання по розрахунку за поставлений товар не виконав, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат.
При ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат (п. 5 частини 1 статті 237 ГПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, п. 1 частини 3 статті 123 ГПК України).
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, – на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволений в повному обсязі, за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати позивача по сплаті судового збору згідно з платіжною інструкцією від 13.02.2026 № 187 у сумі 3254,86 грн (1,5% від ціни позову з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8).
Відповідно до п. 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.
За частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач, у позовній заяві, визначив, що розмір витрат на правову допомогу складає 15 000,00 грн, про що до матеріалів справи надав: договір про надання правової допомоги від 10.02.2026 б/н; ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1160891, виданий 16.02.2026, адвокату Сірому Івану Олександровичу; звіт про виконану роботу за вказаним договором від 30.03.2026; платіжну інструкцію від 10.02.2026 № 186 на суму 15 000,00 грн.
Згідно з частинами 1 – 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з пунктами 1.1., 2.2., 4.2., 4.5. договору про надання правової допомоги від 10.02.2026 б/н, ТОВ «Глобал Ентерпрайз Текнолоджис» (клієнт) доручив, а адвокат Сірий Іван Олександрович взяв на себе зобов`язання надати юридичну допомогу клієнту в обсязі та умовах цього договору, зокрема, щодо представництва інтересів клієнта в судових органах усіх рівнів, у справі про стягнення коштів з ТОВ «Ліс Експорт» за договором № 07/08-2025 від 07.08.2025.
За правову допомогу, передбачену п. 1.1. договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 15 000,00 грн. Остаточний розмір гонорару адвоката затверджується сторонами шляхом підписання звіту адвоката про виконану роботу.
У звіті адвоката про виконану роботу за договором про надання правничої допомоги від 10.02.2026, у справі про стягнення коштів з ТОВ «Ліс Експорт» за договором від 07.08.2025 № 07/08-2025, станом на 30.03.2026, адвокатом виконані наступні роботи (послуги): 10.02.2026 – усна консультація з вивчення документів, 2 000,00 грн (1 година); 16.02.2026 – складання позовної заяви, підготовка документів для подання до суду, 13 000,00 грн (7 годин).
За підсумком, адвокатом Сірим І.О. (діяв на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № 1160891 від 16.02.2026) в цій справі на правничу допомогу клієнту витрачено 8 годин, загальна вартість наданих послуг (виконаних робіт) - 15 000,00 грн, що оплачені ТОВ «Глобал Ентерпрайз Текнолоджис» згідно з платіжною інструкцією від 10.02.2026 № 186.
За змістом п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлена правова позиція, що домовленість про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такою, що склалась між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та значенням для сторін.
Відповідач письмово не заперечував проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу в цій справі.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях: від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної в них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені в документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та в сукупності відповідати вимогам статей 75 – 79 ГПК України.
Матеріалами справи підтверджується, що в межах цього спору адвокатом позивача, Сірим І.О., надана наступна правова допомога, вартість якої підлягає розподілу між сторонами з урахуванням принципу пропорційності, розумності та обґрунтованості: 1) формування правової позиції ; 2) підготовка та подача позовної заяви до господарського суду.
Суд, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета судового розгляду, установив, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу 15 000,00 грн не відповідає критерію розумності, зважаючи на обсяг виконаної роботи та витрачений час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах. 
З урахуванням наведеного, суд врахував ступінь складності справи (справа не є складною, розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань, виклику / повідомлення сторін), характер та обсяг наданих адвокатом послуг та витрачений час, відсутність заперечень зі сторони відповідача проти заявлених вимог, керуючись принципами справедливості та пропорційності, частинами 4 та 5 статті 129 ГПК України, вирішив покласти на відповідача відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в цій справі в сумі 8000,00 грн.
Керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 124, 126, 129, частиною 2 статті 178, 233, 238, 241, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Глобал Ентерпрайз Текнолоджис” (код ЄДРПОУ 41466505) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс Експорт» (код ЄДРПОУ 39426730) про стягнення заборгованості в сумі 271 238,55 грн.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліс Експорт» (код ЄДРПОУ 39426730; вул. Марушківка, 4, с. Чорнотичі, Корюківський район, Чернігівська область, 16121) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Глобал Ентерпрайз Текнолоджис” (код ЄДРПОУ 41466505; вул. Інструментальна, 24, офіс 17, м. Чернігів, 14037) основний борг у сумі 261 150,00 грн, 3% річних у сумі 3498,69 грн, інфляційні втрати в сумі 6589,86 грн, судовий збір у сумі 3254,86 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.
Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко