Справа № 385/918/26 
Провадження № 2/385/491/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
29.06.2026 року        м. Гайворон
Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Венгрина М. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 97092,00 грн заборгованості за договором кредиту № 1671664 від 03.08.2024 та судових витрат.
Стислий виклад позицій сторін
В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 03.08.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1671664, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 23200,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому кредит на домовлену суму, натомість відповідач не виконав умови Кредитного договору. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 97092,00 грн, з яких 23200,00 грн за тілом кредиту, 62292,00 грн за процентами, 11600,00 грн за пенею.
29.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-03/25, відповідно до умов якого та реєстру боржників (додаток № 1)ТОВ «Свеа Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до ОСОБА_2 за кредитним договором № 1671664 від 03.08.2024.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити, стягнути суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 97092,00 грн та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Відповідач ОСОБА_1 правом подачі відзиву не скористався.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі
Ухвалою від 02.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, визнано справу малозначною та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивач скористався своїм правом, згідно ч. 3ст. 211ЦПК України, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності, а відповідач, судова повістка якому скеровувалась за адресою його реєстрації, вважається 16.06.2026 належним чином повідомленим про розгляд справи в суді, відповідно до положення п. 4 ч. 8ст. 128 ЦПК України, тобто у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, про причини неявки не повідомила, будь яких заяв на адресу суду не подала. Відповідно суд не вбачає перешкод в проведенні розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогамст. 223 ЦПК України.
Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, позивач, згідно зазначеного в позовній заяві клопотання, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить таких висновків.
Відповідно дост. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
За вимогами ст.12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення
Згідно з положеннямист. 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права.
За змістом ч. 2ст. 11 ЦК Українипідставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.
Відповідно дост. 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу.
У свою чергу системний аналіз статей524-526,533-535 ЦК Українидає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1ст. 610ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За змістом статей626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За правилом частини 1статті 205 ЦК Україниправочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно достатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно достатті 6 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627ЦК України).
За змістом статей626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1ст. 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1ст. 634 цьогоКодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В силу ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2ст. 1050 Цивільного кодексу Українипередбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
За змістомстатті 1056-1 ЦК Українирозмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Уст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченомуЦК УкраїнитаГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним уст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому уст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Частиною 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному уст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів, мотиви суду
Судом установлено, що 03.08.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 уклалиДоговір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту “NewShort” № 1671664 (а.с. 10-14), за умовами якого він отримав кредит в сумі 23200,00 гривень загальним строком на 360 днів, зі сплатою процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,5 % в день, денна процентна ставка 1,5 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 148480,00 грн. Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок споживача з використанням карти НОМЕР_1 . Згідно із пунктом 4.4 договору, споживач зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти, штрафи, пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. За пунктом 5.1. сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного п. 5.3 договору. 
Додатком № 1 до договору є графік платежів, за яким розраховано 12 платежів, що 30 днів, перший 02.09.2024, останній 29.07.2025, останній платіж на суму 33640,00 грн (10440,00 грн процентів та 23200,00 грн тіла кредиту), інші - по 10440,00 грн (а.с. 15).
Договір та додаток до нього підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М610 03.08.2024 о 11:35 год.
Таким чином судом встановлено, що договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно дост. 207ЦК УкраїнитаЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію`прирівнюється до письмової форми.
Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6ст. 11Закону України «Про електронну комерцію».
Враховуючи, що в договорі ОСОБА_1 зазначено його анкетні дані, РНОКПП, паспортні дані, номери телефонів, адреса проживання та електронної пошти, в суду відсутні сумніви в тому, що саме ним було такий укладено з ТОВ «Селфі Кредит».
ОСОБА_1 також 03.08.2024 ознайомився з паспортом споживчого кредиту (а.с. 17-18), підписавши такий електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про виконання ТОВ «Селфі Кредит» відповідного переддоговірного зобов`язання, визначеного в Законі України “Про споживче кредитування”.
Згідно листа ТОВ «Пейтек» від 30.01.2025 (а.с. 28) таке повідомило ТОВ «Селфі Кредит» про те, що на підставі раніше укладеного договору про організацію переказу грошових коштів № 01042024-2 від 01.04.2024 було успішно перераховано 03.08.2024 о 11:37:08 кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» в сумі 23200,00 грн, призначення платежу - зарахування на картку 516875хххххх8904.
Таке відповідачем не спростовано.
Таким чином даними доказами, які суд вважає належними та допустимими, доведено факт укладення кредитного договору та перерахування кредитних коштів від ТОВ «Селфі Кредит» ОСОБА_3 
29.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-03/25 (а.с. 29-35) за яким, згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 29.01.2025 (а.с. 43-44) ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» право грошової вимоги, в тому числі, до ОСОБА_1 за договором № 1671664, сума заборгованості 97092,00 грн.
З платіжної інструкції № 1401 від 30.01.2025 вбачається, що ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило 1555852,65 грн на рахунок ТОВ «Селфі Кредит» на оплату фінансування згідно договору факторингу № 01.02-03/25 від 29.01.2025 (а.с. 42).
Також 29.01.2025 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» підписано Акт приймання-передачі реєстру боржників від 29.01.2025 до договору факторингу від 29.01.2025 № 01.02-03/25 (а.с. 41).
Відповідно дост. 516 ЦК Українизаміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Таким чином, ТОВ «Свеа Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Селфі Кредит» втратило такі права.
Дослідивши вказані докази, які суд вважає належними, допустимими та достатніми, в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач, уклавши кредитний договір в електронній формі, отримав від ТОВ «Селфі Кредит» кредитні кошти в сумі 23200,00 грн. Погашення кредиту в повному обсязі, згідно умов договору не здійснив, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. У зв`язку з укладення договору про відступлення права вимоги, право вимоги за договором № 1671664 від 03.08.2024 перейшло від ТОВ «Селфі Кредит» до позивача.
З розрахунку заборгованості за договором № 1671664 від 01.04.2024 (а.с. 25-27) вбачається, що заборгованість за кредитом станом на 29.01.2025 складає 97092,00 грн, з яких 23200,00 грнза тілом кредиту, 62292,00 грнза процентами, 11600,00 грн за пенею; проценти нараховувались з 03.08.2024 по 29.01.2025, включно в сумі 348,00 грн на день, тобто за процентною ставкою 1,5 % на день, що встановлена договором.
Суд погоджується з розрахунком заборгованості, що наданий позивачем в частині нарахування заборгованості за тілом кредиту та не погоджується в іншій частині виходячи з такого.
Суд звертає увагу на те, що сума заборгованості по відсотках нараховувалась в межах строку дії договору з 03.08.2024 по 29.01.2025, що підтверджується зазначеним розрахунком, оскільки строк кредитування за договором - 360 днів.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін по деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни до ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими відповідно встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 %.
Пунктом 17Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинностіЗаконом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року)2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року)1,5 %.
Водночас частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5розділу І цього Закону(яким, зокрема, доповнено пункт 17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цимЗаконом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зі змісту пп. «а» п. 7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про законотворчу діяльність» вбачається, що перехідні положення нормативно-правового актаце порядок переходу від існуючого регулювання до регулювання, передбаченого нормативно-правовим актом.
Логічним слід вважати, що до укладення кредитного договору 03.08.2024 відносини між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 жодним чином не регулювались, адже не існували, тому оскільки кредитний договір був укладений між сторонами після набрання 24 грудня 2023 року чинності змінами доЗакону України «Про споживче кредитування»щодо максимального розміру денної процентної ставки у розмірі 1 %, п. 17Перехідних положень вказаного законуне підлягає застосуванню до зобов`язальних правовідносин, що склалися між ними.
Таким чином проценти за кредитним договором слід обраховувати за процентною ставкою 1 %, оскільки в ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процента ставка 1% визначена як максимальна.
Враховуючи строк, за який позивач просить стягнути проценти - з 03.08.2024 по 29.01.2025 (179 днів), суму тіла кредиту 23200,00 грн, розмір процентів має становити 41528,00 грн (23200,00х1%х179) та саме в такому розмірі слід задоволити позов в частині стягнення процентів за кредитом.
Щодо заборгованості за пенею суд вказує, що відповідно достатті 4 ЦК Україниоснову цивільного законодавства України становитьКонституція України. Основним актом цивільного законодавства єЦивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно доКонституції Українита цьогоКодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщоЦК Українита інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписиЦК України(постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05години 30хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Таким чином суд вважає правильним відмовити в стягненні 11600,00 грн неустойки з відповідача.
Також суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, яка своїх заперечень не надав.
Таким чином, аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково - в частині стягнення 23200,00 грн тіла кредиту та 41528,00 грн, а всього 64728,00 грн.
Розподіл між сторонами судових витрат
Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а позов задоволено частково, то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1774,93грн (64728,00/97092,00*2662,40)
Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.
Керуючись статтями 258-259, 263-265ЦПК України,
У Х В А Л И В:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, адреса: м. Київ, вул. Іллінська, 8) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 1671664 від 03.08.2024 в розмірі 64728,00 грн, з яких: 23200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 41528,00 грн - заборгованість за процентами та 1774,93 грн сплаченого судового збору, а всього 66502 (шістдесят шість тисяч п`ятсот дві) грн 93 коп.
В решті позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченомуст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2026.

Суддя: М.  В.  ВЕНГРИН 

Дата документу 29.06.2026