ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026 Справа № 914/638/26 

За первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен Біс», м.Хмельницький,
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватного підприємства «Корпорація ліній розвитку», м.Хмельницький,
про: стягнення 112 300 грн.
та за зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м.Львів,
до відповідача (позивача за первісним позовом): Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен Біс», м.Хмельницький,
про: стягнення 13 091,63 грн.
Суддя І. Б. Козак
При секретарі Р.Волошин
Представники сторін:
Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом): Столаба Ю.М. 
Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом): Булькевич А.В.
Представник третьої особи: Столаба Ю.М.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен Біс» до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про стягнення 112 300 грн заборгованості.
Ухвалою суду від 09.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 16.03.2026 призначено судове засідання на 31.03.2026.
20.03.2026 Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» подало зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен Біс» про стягнення 13 091,63 грн.
Ухвалою суду від 23.03.2026 зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом, ухвалено перейти до розгляду справи №914/638/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 31.03.2026.
Ухвалою суду від 26.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.06.2026. 
Правова позиція позивача за первісним позовом.
У судове засідання 02.06.2026 представник позивача з`явився, первісні позовні вимоги підтримав повністю із підстав наведених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.04.2025 за адресою: вул. Львівська, 535, м. Городок, Львівська область, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю пасажирського автобуса VAN HOOL, державний номер НОМЕР_1 , який використовувався в межах здійснення господарської діяльності – міжнародних пасажирських перевезень ТОВ «Люкс-Рейзен Біс».
Під час руху проїжджою частиною дороги у темну пору доби зазначений автобус зіткнувся з кабелем повітряної лінії електропередачі, який провис над проїзною частиною. Унаслідок удару було розбито лобове скло другого поверху автобуса, що спричинило пошкодження транспортного засобу та необхідність проведення відновлювального ремонту.
ДТП сталася саме через те, що провисання електричного проводу над проїзною частиною автомобільної дороги, як очевидна та небезпечна перешкода для учасників дорожнього руху, не було ліквідоване відповідачем належним чином та у розумні строки. Така бездіяльність свідчить про неналежне виконання експлуатаційних обов`язків оператором системи розподілу.
Таким чином, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, як оператора системи розподілу електричної енергії, що полягала у неналежному утриманні повітряної лінії електропередачі та допущенні небезпечного провисання електричного проводу над проїзною частиною автомобільної дороги позивачу були завдані матеріальні збитки в розмірі 112 300 грн, що складається з: 108 300 грн вартості лобового скла та робіт з його встановлення та 4000 грн витрат на проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження.
Попередній розрахунок судових витрат позивача за первісним позовом:
- 3328 грн – сплачений судовий збір;
- 15 000 грн – витрати на правову (правничу) допомогу.
Правова позиція відповідача за первісним позовом.
Відповідач у судове засідання 02.06.2026 з`явився, проти задоволення первісного позову заперечив повністю із підстав наведених у відзиві на позовну заяву (вх.№8121/26 від 20.03.2026), в обґрунтування своїх заперечень посилається на наступне.
1. Постановами судів (першої та апеляційної інстанцій) закрито провадження у справі №441/2046/25 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 майстра виробничої дільниці 1 Західного РЕМ ПАТ «Львівобленерго» в межах експлуатаційної відповідальності якого 16.04.2025 перебували електричні мережі СІП ПЛ-0,4 КТП-21-03-Л-1 м. Городок у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, які мають приюдиційне значення, зокрема в питанні встановлених обставин про відсутність бездіяльності зі сторони посадової особи ПАТ «Львівобленерго» щодо експлуатації ПЛ-0,4 КТП-21-03-Л-1 м. Городок; 
2. ПАТ «Львівобленерго» повною мірою виконувалися вимоги нормативно-правових актів щодо періодичного огляду ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03 Л-1 м. Городок, а також контроль за станом кріплень і натяжних елементів, оскільки такий огляд проводився у встановлені строки (в межах одного року встановленого вимогами Правил, а саме за 3 місяці до згадуваної події). Провисання кабелю було спричинене погодними умовами та відбулося безпосередньо перед ДТП, що доводиться, як високою інтенсивністю дорожнього руху ділянки дороги М-11 за адресою: вул. Львівська, 535, м. Городок, автомобільним транспортом (як автобусами, що здійснюють міжнародні перевезення так і вантажівками) так і відсутністю звернень та/чи повідомлень щодо дефектів ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03 Л-1 м. Городок. Вказані обставини вказують на відсутність вини, як суб`єктивного елементу та основною умовою цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду зі сторони Відповідача; 
3. Підчас ДТП відбулося механічне ушкодження автобуса VAN HOOL, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок зіткнення з металевим кріпленням електричного кабелю та не пов`язане з негативними проявами електричної енергії, що виключає факт заподіяння шкоди транспортному засобу джерелом підвищеної небезпеки, а відтак в даному випадку не підлягають застосуванню положення статті 1187 ЦК України, натомість відповідальність за завдану майнову шкоду чи звільнення від такої настає на загальних підставах передбачених ст. 1166 ЦК України. 
Більше того, виключно автобус марки VAN HOOL, д.н.з. НОМЕР_1 , як транспортний засіб, який рухався тобто використовувався в розумінні статті 1187 ЦК України і є джерелом підвищеної небезпеки. 
Враховуючи наведене, відсутні такі елементи, обов`язкові для настання відповідальності щодо заподіяння збитків як протиправність діяння зі сторони відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, вини останнього в її заподіянні, відтак заявлені позивачем вимоги до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Позивач заперечив щодо заперечень відповідача у відповіді на відзив (вх.№8788/26 від 27.03.2026).
Правова позиція третьої особи.
У судове засідання 02.06.2026 представник третьої особи з`явився, письмових пояснень щодо предмета позову не подавав.
Позовні вимоги за зустрічним позовом.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Люкс-Рейзен Біс» як володільцем джерела підвищеної небезпеки – пасажирського автобуса марки VANHOOL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП яка сталась 16.04.2025 за адресою: вул. Львівська, 535, м. Городок, Львівська область була заподіяна ПАТ «Львівобленерго» шкода, що полягає у пошкодженні ПЛ-0,4 ЗТП-21-03 Л-1 м. Городок. Позивач за зустрічним за наслідками ДТП поніс витрати з відновлювальних робіт пошкодженої ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03 Л-1 оп. 17-18 вартість яких склала 13 091,63 грн.
Оскільки заподіяна ПАТ «Львівобленерго» внаслідок ДТП матеріальна шкода в розмірі 13 091,63 грн, ТОВ «Люкс-Рейзен Біс» добровільно не відшкодована позивач за зустрічним позовом просить про її стягнення в судовому порядку.
Попередній розрахунок судових витрат позивача за зустрічним позовом:
- 2662,4 грн – сплачений судовий збір.
Правова позиція відповідача за зустрічним позовом.
Відповідач за зустрічним позовом проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечив повністю у відзиві на зустрічний позов (вх№9893/26 від 08.04.2026) із наступних підстав.
Зустрічний позов ПАТ «Львівобленерго» є не лише необґрунтованим, а й внутрішньо суперечливим, оскільки фактично спрямований на перекладення на ТОВ «Люкс-Рейзен Біс» наслідків власного неналежного утримання об`єкта, що перебував у балансовій належності та експлуатаційній відповідальності самого ПАТ «Львівобленерго». 
За обставин, коли саме через небезпечне провисання проводу над проїзною частиною сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ТОВ «Люкс-Рейзен Біс» зазнало майнових збитків, вимога ПАТ «Львівобленерго» додатково стягнути з потерпілої сторони ще й витрати на усунення наслідків цієї ж події є юридично неспроможною та позбавленою належного правового і фактичного підґрунтя. 
Позивач за зустрічним позовом не довів жодного з необхідних елементів своєї вимоги: ні протиправності поведінки ТОВ «Люкс-Рейзен Біс», ні виключного причинного зв`язку між діями автобуса та пошкодженням лінії, ні відсутності власної експлуатаційної відповідальності за небезпечний стан мережі, ні належного та допустимого розміру заявлених до стягнення витрат. Натомість матеріали справи свідчать про протилежне: провід перебував над проїзною частиною у небезпечному стані, технічний стан лінії та її кріплень викликає обґрунтовані сумніви, а посилання на погодні умови не підтверджені належними доказами. 
Більше того, відповідь УкрГМЦ прямо спростовує спробу відповідача пояснити подію «складними погодними умовами», оскільки 16.04.2025 та в найближчі попередні дні не було зафіксовано жодних надзвичайних чи небезпечних метеорологічних явищ, які могли б об`єктивно виправдати провисання проводу або виключити відповідальність ПАТ «Львівобленерго» за належне утримання мережі. 
За таких обставин зустрічний позов виглядає як безпідставна спроба не лише уникнути відповідальності за власні порушення, а й покласти на потерпілу сторону обов`язок компенсувати наслідки неналежного виконання самим ПАТ «Львівобленерго» своїх прямих обов`язків як власника та експлуатанта електромережі. 
Отже, зустрічний позов ПАТ «Львівобленерго» підлягає відхиленню у повному обсязі, оскільки його задоволення фактично означало б узаконення ситуації, за якої особа, з вини якої створено небезпечну дорожню обстановку та завдано шкоди іншому учаснику правовідносин, намагається стягнути з цього ж потерпілого ще й витрати на усунення наслідків власної неналежної експлуатації небезпечного об`єкта.
Позивач за зустрічним позовом проти заперечень відповідача за зустрічним позовом заперечив у відповіді на відзив на зустрічний позов (вх.№10067/26 від 09.04.2026).
Обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен Біс» використовує транспортний засіб – пасажирський автобус VAN HOOL TD-925 ASTROMEGA, державний номер НОМЕР_1 у своїй господарській діяльності на підставі Договору оренди транспортних засобів № 23/23 від 08.11.2023.
16 квітня 2025 року о 00 год. 39 хв. за адресою: вул. Львівська, 535, м. Городок, Львівська область, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю пасажирського автобуса VAN HOOL, державний номер НОМЕР_1 . Під час руху проїзною частиною дороги у темну пору доби зазначений автобус зіткнувся з кабелем повітряної лінії ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03-Л-1 м. Городок в проміжку опор 17 та 18, який провис над проїзною частиною. Унаслідок удару було розбито лобове скло другого поверху автобуса, що спричинило пошкодження транспортного засобу та необхідність проведення відновлювального ремонту.
В результаті ДТП була пошкоджена повітряна лінія ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03- Л-1 м. Городок яка перебуває в межах балансової належності та експлуатаційної відповідальності ПАТ «Львівобленерго». 
За результатами виклику працівників поліції та фіксації обставин події було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №464569 від 25.09.2025 року відносно посадової особи — ОСОБА_1 , майстра виробничої дільниці 1 групи Західного РЕМ, за ч. 4 ст. 140 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №464569 від 25.09.2025 року зазначено, що 16.04.2025 року о 00:39 год. у м. Городок по вул. Львівській, 535, будучи посадовою особою, в межах експлуатаційної відповідальності якої перебувають електричні мережі СІП ПЛ-0,4 КТП-21-03-Л-1 м. Городок, а саме майстром виробничої дільниці 1 Західного РЕМ, не вжито заходів щодо усунення провисання кабелю над проїзною частиною, чим порушено вимоги п. 5.10.2 ДСТУ 3587:2022, що стало причиною виникнення ДТП за участі автобуса VAN HOOL, д.н.з. НОМЕР_1 , унаслідок чого завдано матеріальних збитків. 
Постановою Городоцького районного суду Львівської області у справі №441/2046/25 від 20.11.2025 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.140 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постановою Львівського апеляційного суду у справі №441/2046/25 від 10.12.2025 постанову Городоцького районного суду Львівської області від 20.11.2025– залишено без змін, а апеляційну скаргу представника ПП «Корпорація ліній розвитку» - без задоволення. 
Як вказує позивач за первісним позовом, ПАТ «Львівобленерго» як балансоутримувач, відповідальний за експлуатаційний стан повітряної лінії, не вжив своєчасних заходів по усуненню небезпечного провисання повітряної лінії, чим порушив п. 2.4.50 Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), затверджених наказом Міненерговугілля України № 475 від 21.07.2017 року, внаслідок чого позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) було завдано матеріальної шкоди.
Згідно з Висновком судового експерта-автотоварознавця № 072/25 від 21.05.2025 року, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу VAN HOOL TD-925 ASTROMEGA, державний номер НОМЕР_1 , станом на момент огляду складає 48 865,96 грн. Вказаний розрахунок здійснений із застосуванням методики визначення матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу складових частин транспортного засобу. 
Відповідно до видаткової накладної № І-25042025 від 25.04.2025 року вартість нового лобового скла становить 100 100 грн, що відображено у таблиці 3 висновку експерта. 
За Договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №31 від 10.05.2024 року було замінено дане скло. Вартість робіт з його встановлення становила 8200 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт №1-25042025 від 25.04.2025 року та платіжною інструкцією №6822 від 25.04.2025 року.
Таким чином, витрати понесені ТОВ «Люкс-Рейзен Біс» внаслідок зіткнення 16.04.2026 із повітряною лінією ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03- Л-1 м. Городок, складають 112 300 грн, у тому числі 108 300 грн вартість лобового скла та робіт з його встановлення та 4000 грн витрат на проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження.
Загальна вартість робіт по ремонту ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03 Л-1 оп. 17-18 склала 13 091,63 грн в тому числі вартість робіт по ремонту ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03 Л-1 оп. 17- 18 згідно кошторису, вартості послуг вантажного автомобіля ГАЗ-53 та вартості послуг автомобіля Peugeot Boxer згідно калькуляції вартості.
Оцінка суду.
Щодо первісного позову.
Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позивачем заявлено до стягнення 112 300 грн збитків, у тому числі 108 300 грн вартість лобового скла та робіт з його встановлення та 4000 грн витрат на проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження. Суд звертає увагу, що витрати на проведення експертного дослідження не є збитками в розумінні ЦК України а є судовими витратами згідно ст. 123 ГПК України. 
Позивач наполягає, що саме ПАТ «Львівобленерго», як балансоутримувач повітряної лінії повинен відшкодовувати спричинені йому збитки оскільки саме на нього покладено обов`язок відповідно до ПУЕ забезпечувати належний технічний стан повітряних ліній електропередач та недопущення провисання проводів над проїзною частиною автомобільної дороги.
Згідно п. 1.5. ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Підпунктом в) пункту 2.12 ПДР передбачено, що власник транспортного засобу має право на відшкодування збитків, завданих унаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки дорожнього руху. 
Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, про що вказано у його відзиві на позовну заяву, що повітряна лінія ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03 Л-1 м. Городок, із якою зіткнувся ТЗ позивача, перебуває в межах балансової належності та експлуатаційної відповідальності ПАТ «Львівобленерго». 
Відповідно до п. 2.4.50 Правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ), затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 475 від 21.07.2017 року, відстань по вертикалі від самоутримних проводів ПЛІ за найбільшої стріли провисання до поверхні землі в населеній і ненаселеній місцевості або до проїзної частини вулиці повинна становити не менше 5,0 м. У важкодоступній місцевості цю відстань допускається зменшувати до 2,5 м, а в недоступній місцевості (схили гір, скелі) — до 1 м. 
Як вбачається з матеріалів справи, висота автобуса VAN HOOL становить 4,0 м. 
Таким чином, факт зіткнення провисаючого обривка електричного проводу з металевим з`єднувачем із лобовим склом автобуса об`єктивно свідчить про те, що зазначений провід знаходився нижче нормативно встановленого рівня, зокрема нижче 4,0 метрів, що є порушенням вимог ПУЕ. 
Відповідач не заперечив факту провисання проводу нижче встановлених вимог.
У пункті 25 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, встановлено, що власники та користувачі земельних ділянок, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм, інженерних комунікацій, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, зобов`язані, зокрема: утримувати в належному стані зелені насадження, охоронні зони інженерних комунікацій, тротуари, обладнані стоянки автомобілів, трамвайне полотно та інші елементи дорожніх об`єктів; забезпечувати належний технічний стан інженерних комунікацій, обладнання, споруд та інших використовуваних елементів дорожніх об`єктів відповідно до їх функціонального призначення та діючих нормативів; у разі виявлення небезпечних умов в експлуатації споруд і об`єктів, їх аварій і руйнувань, що призвели до виникнення перешкод у дорожньому русі або загрожують збереженню елементів дорожніх об`єктів, негайно повідомляти власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, а також уповноважений підрозділ Національної поліції; дотримувати вимог діючих норм і правил щодо охорони дорожніх об`єктів.
Отже, судом встановлено, що ДТП сталася через неналежне утримання дорожнього об`єкта - кабеля повітряної лінії ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03-Л-1 м. Городок в проміжку опор 17 та 18, який провис над проїзною частиною нижче мінімальної висоти встановленої п. 2.4.50 Правил улаштування електроустановок, а ПАТ «Львівобленерго» є балансоутримувачем та відповідальним за утримання вказаного об`єкта, суд дійшов висновку, що відповідач є належною особою, з якої підлягає стягненню завдана позивачу шкода.
На переконання ПАТ «Львівобленерго» вказаний кабель провис над проїзною частиною внаслідок складних погодних умов. 
Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 915/1015/16 у спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідачів, а й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідачів та заподіяною шкодою.
При цьому, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (роз`яснення, викладені у абзаці 1 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №902/320/17).
Окрім цього, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин (аналогічна усталена правова позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 686/10520/15, від 08.05.2018 у справі № 922/2026/17, від 21.09.2018 у справі № 910/19960/15). Крім цього згідно правової позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 суд самостійно встановлює наявність чи відсутності складу цивільного правопорушення у деліктних правовідносинах.
Твердження відповідача про те, що шкода, завдана у результаті несприятливих погодних умов, як обставина, що виключає наявність вини та підстав для відшкодування матеріальної шкоди внаслідок зіткнення автобуса із кабелем повітряної лінії, суд відхиляє, оскільки посилання на інформацію Українського гідрометеорологічного центру про небезпечні метеорологічні явища 16.04.2025 не є належним та достатнім доказом для звільнення відповідача від відповідальності. Інформація Українського гідрометеорологічного центру про небезпечні метеорологічні явища має загально інформативний характер та не може вважатися належним та достатнім доказом на підтвердження того, що провисання кабеля повітряної лінії ПЛ-0,4 кВ КТП-21-03 Л-1 на транспортний засіб позивача сталося внаслідок непереборної сили.
Також, суд відхиляє твердження відповідача, що постановами судів у справі №441/2046/25 встановлена відсутність вини балансоутримувача кабеля повітряної лінії, оскільки предметом розгляду справи було притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - майстра виробничої дільниці 1 Західного РЕМ ПАТ «Львівобленерго» та наявність саме його вини, як посадової особи, у ДТП, а не юридичної особи ПАТ «Львівобленерго». Відповідач визнає, що є власником відповідної повітряної лінії/СІП і оператором системи розподілу, а також, що ця лінія перебуває у межах його експлуатаційної відповідальності. Внутрішній розподіл функцій між працівниками не може бути підставою для звільнення юридичної особи від відповідальності перед третіми особами за неналежний технічний стан мережі, яка належить їй та експлуатується нею.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується склад цивільного правопорушення, а саме: шкода завдана майну - пасажирського автобуса марки VANHOOL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , протиправна поведінка відповідача, що полягала в невиконанні своїх обов`язків щодо забезпечення належного утримання дорожнього об`єкта - кабеля повітряної лінії (який провис над проїзною частиною нижче мінімальної висоти встановленої п. 2.4.50 Правил улаштування електроустановок), причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою (саме в результаті невиконання своїх обов`язків відповідачем була спричинена шкода транспортному засобу), та вина відповідача, відсутність якої останнім не доведена.
Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 року №753/19288/14-ц зазначено, що системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.
При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.
Верховний Суду дійшов висновків, що з огляду на проведення позивачем ремонту автомобіля, розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.
Таким чином, визначальними доказами понесених витрат, що підлягають відшкодуванню з винної особи, слугують виключно розрахункові документи (фіскальні чеки, товарні чеки, квитанції, тощо), у яких відображено розмір реально понесених позивачем витрат.
Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі пошкодженням речі, витрати, вже здійсненні потерпілим, або які мають бути ним здійсненні. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів (постанова Верховного Суду від 25.03.2019року у справі № 591/3152/16-ц).
Отже, у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля, розмір збитків, які слід стягувати, повинен підтверджуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів.
У разі не проведення ремонту відшкодуванню підлягає вартість матеріалів і робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі у майбутньому, що має бути підтверджена документально.
Згідно з Висновком судового експерта-автотоварознавця № 072/25 від 21.05.2025 року, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу VAN HOOL TD-925 ASTROMEGA, державний номер НОМЕР_1 , станом на момент огляду складає 48 865,96 грн. Вказаний розрахунок здійснений із застосуванням методики визначення матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу складових частин транспортного засобу. 
Відповідно до видаткової накладної № І-25042025 від 25.04.2025 року вартість нового лобового скла становить 100 100 грн, що відображено у таблиці 3 висновку експерта. 
За Договором про технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів №31 від 10.05.2024 року було замінено дане скло. Вартість робіт з його встановлення становила 8200 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт № 1-25042025 від 25.04.2025 року та платіжною інструкцією № 6822 від 25.04.2025 року. 
Платником за видатковою накладною № І-25042025 від 25.04.2025 та платіжною інструкцією № 6822 від 25.04.2025 є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен Біс».
Таким чином, матеріалами справи підтверджуються збитки позивача із проведення відновлювального ремонту пошкодженого автобуса марки VANHOOL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який позивач використовує у своїй господарській діяльності згідно договору оренди у розмірі 108 300 грн, що складається з 100 100 грн вартість нового лобового скла та 8200 грн вартість робіт із його заміни.
Відтак, первісні позовні вимоги підлягають до задоволення.
Щодо зустрічного позову.
Як вже зазначалось, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз ст.ст. 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: 
- наявність шкоди; 
- протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; 
- наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; 
- вина особи, яка завдала шкоди.
Оскільки, як встановлено судом, ДТП яка сталась 16.04.2025 за адресою: вул. Львівська, 535, м. Городок, Львівська область відбулась внаслідок протиправної поведінки ПАТ «Львівобленерго», що полягала в невиконанні своїх обов`язків щодо забезпечення належного утримання дорожнього об`єкта - кабеля повітряної лінії (який провис над проїзною частиною нижче мінімальної висоти встановленої п. 2.4.50 Правил улаштування електроустановок), суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача за зустрічним позов 13 091,63 грн понесених збитків.
Таким чином, зустрічні позовні вимоги до задоволення не підлягають.
Судові витрати.
Сплачений судовий збір за первісним позовом покладається на ПАТ «Львівобленерго», оскільки первісний позов задоволено повністю. Сплачений судовий збір за зустрічним позовом залишається за ПАТ «Львівобленерго». 
Позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення 4000 грн витрат на проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження.
Відповідно до частин 4-7 статті 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається із матеріалів справи, судовим експертом-товарознавцем Голубом Михайлом Михайловичем надано експертний висновок за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 21.05.2025 за №072/25 який виготовлений на замовлення ТОВ «Люк Райзен Біс».
Платіжною інструкцією №7625 від 24.07.2025 ТОВ «Люк Райзен Біс» сплатило ФОП Голуб М.М. 4000 грн за проведення експертного дослідження.
Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).
Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.
Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:
(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;
(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;
(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;
(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
ЄСПЛ неодноразово вказував, що початок «вирішення спору» щодо своїх «прав та обов`язків цивільного характеру» пов`язується з поданням цивільного позову (рішення від 21 червня 2007 року у справі «Редька проти України» (Redka v. Ukraine), заява № 17788/02, від 10 грудня 2009 року у справі «Васильчук проти України» (Vasilchuk v. Ukraine), заява № 31387/05).
Період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі «Літвінюк проти України» (Litvinyk v. Ukraine), заява № 55109/08).
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22.
Слід зазначити, що експертний висновок 21.05.2025 за №072/25підготовлено для подання до суду у господарській справі № 914/638/26, у висновку зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, судом враховано відповідний висновок експерта як доказ, а відтак витрати на виготовлення експертного висновку від 21.05.2025 за №072/25 пов`язані з розглядом справи.
Таким чином, вимога про стягнення 4000 грн витрат на проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Первісні позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (адреса: 79026, Львівська обл., місто Львів, вулиця Козельницька, будинок 3; ідентифікаційний код: 00131587) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс-Рейзен Біс» (адреса: 29011, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Вінницьке шосе, будинок 12/2; ідентифікаційний код: 42759248) 108 300 грн збитків, 4000 грн витрат на проведення експертизи та 3328 грн судового збору.
3. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
4. Судові витрати за зустрічним позовом залишити за позивачем за зустрічним позовом
5. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
7. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 08.06.2026.

Суддя Козак І.Б.