номер провадження справи 9/43/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2026 Справа № 908/891/26
м.Запоріжжя 

За позовом: Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ 2019»
про стягнення суми 42367,24 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін

СУТЬ СПОРУ: 

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ 2019» заборгованості зі сплати орендної плати за період з 01.11.2025 по 28.02.2026 (включно) в розмірі 34423,25 грн, інфляційних втрат у розмірі 231,39 грн, 3% річних у розмірі 181,11 грн, штрафу у розмірі 1032,69 грн, пені у розмірі 1822,54 грн, всього – загальної суми 37690,98 грн. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09.04.2026 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/891/26, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено її до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 14.04.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/891/26, присвоєно номер провадження справи 9/43/26. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше ніж у строк до 04.05.2026. 
Підставою для звернення з позовом до суду зазначено невиконання відповідачем зобов`язань з оплати орендної плати за Договором № 478/13 оренди нежитлового приміщення по пр. Соборний, 192 від 31.01.2020 (з наступними змінами до Договору), який, як вказано позивачем, Додатковою угодою від 13.03.2026 сторони погодили розірвати та у відповідності до акту приймання-передачі від 13.03.2026 орендар повернув комунальне майно з орендного користування.
Переметом розгляду є позовні вимоги з урахуванням збільшення розміру позовних вимог згідно з заявою позивача, яка надійшла до суду 23.04.2026 та прийнята судом до розгляду (ухвала від 29.04.2026). В обґрунтування вимог, зокрема, зазначено, що загальна заборгованість зі сплати орендної плати за договором за період з 01.11.2025 по 13.03.2026 становить 38135,67 грн та складається з наступних нарахувань орендної плати: 11.2025 – 8541,49 грн, 12.2025 – 8558,58 грн, 01.2026 – 8618,50 грн, 02.2026 – 8704,68 грн, 03.2026 – 3712,42 грн. Станом на 22.04.2026 на загальний розмір простроченої орендної плати (38135,67 грн) були перераховані інфляційні втрати, 3 % річних, пеня та штраф. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал 2019» заборгованість зі сплати орендної плати за період з 01.11.2025 по 13.03.2026 (включно) в розмірі 38135,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 672,54 грн, 3% річних у розмірі 218,59 грн, штраф у розмірі 1 144,07 грн, пеню у розмірі 2 196,46 грн.
Ухвалою суду від 29.04.2026 відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 908/891/26 до вирішення іншої справи – до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 908/3761/25. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов не подав. 
Зі змісту ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Разом з тим, 18.06.2026 від ТОВ «АРСЕНАЛ 2019» до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач, посилаюсь на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі №908/3167/23, зокрема, зазначив, що нежитлове приміщення ХVІІІ цокольного поверху (лiт. А-5) площею 189,1 кв.м по пр. Соборному, 192, знаходиться у власності ОСББ «Соборне-192» з 15.12.2025 року, тому вимога позивача про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за період з 15.12.2025 по 13.03.2026 (включно) не підлягає задоволенню. 
Зважаючи на приписи п. 3 ч. 1 ст. 42, ч. 5 ст. 161 ГПК України, а також з метою з`ясування всіх обставин справи, повного та всебічного її розгляду, суд дійшов до висновку про прийняття вищезазначених додаткових пояснень. 
Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

31.01.2020 між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7» (Балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ 2019» (Орендар, відповідач у даній справі) був укладений Договір № 478/13 оренди нежитлового приміщення по пр.Соборний, 192 (далі – Договір/Договір оренди), за умовами якого Орендодавець, Балансоутримувач на підставі протоколу засідання постійно діючої конкурсної комісії на право оренди об`єктів права комунальної власності територіальної громади м.Запоріжжя від 29.01.2020 № 12 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно – нежитлове приміщення XVІІІ цокольного поверху (літ.А-5) площею 172,90 кв.м в будинку № 192 по пр. Соборному, яке перебуває на балансі Комунального підприємства «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7». Майно використовується Орендарем на правах оренди для побутового обслуговування населення (ремонт побутової техніки) (п. 1.1, п. 1.2 Договору). 
Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Договору, Орендар вступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами Договору та акту прийому-передачі майна (Додаток № 2 до Договору). Передача комунального майна в оренду не тягне за собою виникнення у Орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а Орендар користується ним протягом строку оренди 
Факт передачі Орендодавцем та Балансоутримувачем вищезазначеного об`єкта оренди у користування Орендарю підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі від 31.01.2020 (Додаток №2 до Договору). 
Відповідно до п. 11.1 Договору, останній укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 31 січня 2020 року до 31 грудня 2022 року. 
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін, при умові виконання пункту 5.15 Договору, та на тих самих умовах, які були передбачені цим Договору (п. 11.7 Договору). 
За змістом п.п. 11,3 11.4 Договору, зімни та доповнення до цього Договору можуть мати місце за погодженням сторін, оформляються в письмовій формі в становлять невід`ємну частину цього Договору. Цей договір може бути розірвано за погодженням сторін. 
Додатковою угодою від 20.07.2020 сторонами були внесені зміни до Договору оренди, зокрема, в пункті 1 Договору змінено з: «…нежитлове приміщення XVІІІ цокольного поверху (літ.А-5) площею 172,90 кв.м…» на «…нежитлове приміщення XVІІІ цокольного поверху (літ.А-5) площею 189,1 кв.м…».
Також цією Додатковою угодою пункти 3.1, 3.2 розділу 3 «Орендна плата» Договору викладено в наступній редакції:
« 3.1 Орендна плата визначається на підставі рішення Запорізької міської ради від 06.04.2022 № 47, Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і складає 46164,90 грн на рік згідно з розрахунком (Додаток № 4 до Договору).
« 3.2 Розмір орендної плати за червень 2020 року становить: 3916,32 грн. Оплата з 04.06.2020, згідно з розрахунком (Додаток №4 до Договору)».
Додатковою угодою від 01.05.2022 року до Договору, пункт 3.4 розділу 3 «Орендна плата» Договору викладено в редакції, за змістом якої визначено, що орендна плата розраховується та спрямовується Орендарем: 100 відсотків розміру орендної плати (з додатковим нарахуванням ПДВ) за кожний місяць Балансоутримувачу на його розрахунковий рахунок. Розрахунок орендної плати, у тому числі нарахування ПДВ на суму орендної плати, здійснюється Орендарем самостійно та сплачується щомісячно не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітнім.
17.09.2024 було підписано Додаткову угоду до Договору оренди, відповідно до якої Департамент управління активами Запорізької міської ради (у подальшому – Орендодавець), Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (Орендодавець, що вибув), Комунальне підприємство «ГРАДПРОЕКТ» (у подальшому – Балансоутримувач), Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-житлове об`єднання №7» (Балансоутримувач, що вибув) з одного боку та Товариство з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ 2019» (у подальшому – Орендар) з іншого боку дійшли згоди замінити сторони в Договорі оренди комунального майна, а саме: «Орендодавця» на Департамент управління активами Запорізької міської ради, «Балансоутримувача» – на Комунальне підприємство «ГРАДПРОЕКТ» (позивач у даній справі), які з дати підписання цієї Додаткової угоди приймають на себе всі права, обов`язки та відповідальність Орендодавця та Балансоутримувача за Договором оренди, що належали Орендодавцю, що вибув та Балансоутримувачу, що вибув, в повному обсязі, в якому вони належали останнім до набуття чинності цієї Додаткової угоди.
Згідно з п. 3 Додаткової угоди у момент її підписання «Орендодавець, що вибув» та «Балансоутримувач, що вибув» передають «Орендодавцю» та «Бансотуримувачу» документи (інформацію), пов`язану із виконанням Договору оренди. Факт передачі документів підтверджується сторонами підписанням даної додаткової угоди. 
З моменту набрання чинності цієї додаткової угоди «Орендодавець, що вибув» та «Балансоутримувач, що вибув» втрачають, а «Орендодавець» та «Балансоутримувач» набувають право вимагати від «Орендаря» своїх обов`язків щодо Договору оренди, які виникли до моменту набрання чинності цієї додаткової угоди, а також тих, що виникнуть у майбутньому (п. 6 Додаткової угоди від 17.09.2024).
Окрім того, згідно з п. 7 Додаткової угоди від 17.09.2024 пункт 3.4 Договору оренди викладено в новій іншій, з якої слідує, що орендна плата розраховується та спрямовується Орендарем самостійно на відповідний рахунок Балансоутримувача щомісячно не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним та підтверджується Орендарем шляхом надання Балансоутримувачу інформації про перерахування орендної плати (копії документів про сплату орендної плати). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному чинним законодавством України.
В п. 8 вищевказаної Додаткової угоди визначено, що відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України орендна плата спрямовується на розрахунковий рахунок Балансоутримувача, який визначено в пункті 7 цієї додаткової угоди, з 01.06.2024.
13 березня 2026 року сторонами підписано Додаткову угоду до Договору оренди, за змістом якої сторони дійшли згоди відповідно до заяви Орендаря розірвати Договір оренди від 31.01.2020 № 478/13 нежитлового приміщення XVІІІ цокольного поверху (літ.А-5) площею 189,1 кв.м, за адресою: Запоріжжя, по просп. Соборний, 192. 
В п. 2 вказаної Додаткової угоди сторони дійшли до згоди про здійснення Орендарем остаточного розрахунку з Балансоутримувачем по орендній платі за Договором по дату передачі об`єкта оренди за актом приймання-передачі. 
За Актом прийому-передачі від 13.03.2026 Орендарем – ТОВ «АРСЕНАЛ 2019» було передано об`єкт оренди Орендодавцю та Балансоутримувачу. 
Згідно з п.п. 10.5, 12.1 Договору, спори, що виникають у ході виконання умов цього Договору, вирішуються за згодою сторін. Якщо згоди не буде досягнуто, спір вирішується в судовому порядку. Взаємовідносини, не врегульовані цим Договором, вирішуються згідно з чинним законодавством України. 
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).
Зі змісту ст.ст. 13, 14 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Правовідносини сторін виникли на підставі Договору № 478/13 оренди нежитлового приміщення по пр. Соборний, 192. 
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
В ч.ч. 1, 3 та 5 ст. 762 цього Кодексу визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 №157-IX, який введено в дію з 01.02.2020, орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.
Відповідно до п. 5.2 Договору оренди Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
В п.п. 9.1, 9.7 Договору визначено, що Балансоутримувач має право вимагати від Орендаря виконання обов`язків, які передбачені цим Договором в тому числі шляхом звернення до суду (виступаючи позивачем). Балансоутримувач зобов`язаний здійснювати стягнення з Орендаря заборгованості за платежами, які передбачені цим Договором. 
Згідно з п.п. 3.10, 3.12 Договору у випадках закінчення дії цього Договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується Орендарем по добу фактичного здачі комунального майна по Акту приймання-передачі. 
Припинення дії цього Договору не тягне за собою припинення зобов`язання Орендаря з погашення заборгованості з орендної плати, штрафів. Припинення даного зобов`язання відбувається лише при його виконанні у повному обсязі.
Як слідує з заяви про збільшення розміру позовних вимог, загальна заборгованість зі сплати орендної плати за Договором за період з 01.11.2025 по 13.06.2026 становить 38135,67 грн та складається з наступних нарахувань: листопад 2025 – 8541,49 грн, грудень 2025 – 8558,58 грн, січень 2026 – 8618,50 грн, лютий 2026 – 8704,68 грн, березень 2026 (по 13.03.2026) – 3712,42 грн. 
Відповідач позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми заборгованості з орендної плати за вищезазначений період не спростував та доказів сплати на користь позивача (балансоутримувача) заявленої до стягнення заборгованості з орендної оплати в розмірі 38135,67 грн не надав.
З огляду на доводи, наведені відповідачем у поданих до суду додаткових поясненнях, суд зазначає, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З положень ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України слідує, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Докази визнання недійсним в судовому порядку Договору № 478/13 оренди нежитлового приміщення по пр. Соборний, 192 від 31.01.2020 в матеріалах справи відсутні; його недійсність законом не встановлена.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3, частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України, засадами цивільного законодавства, зокрема, є: справедливість, добросовісність та розумність. Зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов`язків, безпідставне ухилення сторонами від виконання своїх зобов`язань не відповідає критеріям розумності, справедливості та добросовісності.
Факт користування нежитловим приміщенням на підставі вищезазначеного Договору протягом строку оренди, в тому числі у спірний період, відповідачем не заперечувався, отже останній зобов`язаний виконувати свої обов`язки щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів за цим Договором, правомірність якого презумується в силу закону. 
На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 38135,67 грн заборгованості з орендної плати є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань позивачем також нараховані та заявлені до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 672,54 грн, 3% річних у розмірі 218,50 грн, штраф у розмірі 1144,07 грн та пеня у розмірі 2196,46 грн.
Згідно з п. 10.1 Договору оренди, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами цього Договору. 
Відповідно до приписів ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст.625 Цивільного кодексу України, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 19.07.2023 у справі №910/16820/21 зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (такі висновки наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Відповідно до положень п. 3.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 17.09.2024, встановлено, що орендна плата спрямовується Орендарем на рахунок Балансоутримувача щомісячно не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним. 
Поняття «термін виконання зобов`язання» і «строк виконання зобов`язання», які охарактеризовані у статті 530 ЦК України, як і поняття «строк» і «термін» не є тотожними; правило, передбачене частиною п`ятою статті 254 ЦК України стосується строку. 
Оскільки в укладеному сторонами Договорі визначений саме термін виконання відповідачем зобов`язання з оплати орендної плати, відповідна оплата мала бути здійснена ним до певного числа місяця наступного за розрахунковим (звітним). У такому разі зобов`язання має бути виконане саме у встановлений договором термін, а його невиконання в цей термін є простроченням незалежно від того, чи припадає відповідна дата на вихідний, святковий або інший неробочий день.
Вищезазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.03.2024 у справі №922/1813/23, від 16.05.2024 у справі №910/7012/23, від 26.03.2025 у справі № 905/821/24, від 29.07.2025 у справі № 905/959/24, від 12.08.2025 у справі № 925/1160/24, від 30.09.2025 у справі № 927/1431/23.
Згідно з розрахунками, доданими до заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог (арк.с. 44-46), нарахування здійснені позивачем окремо на відповідні щомісячні суми боргу з орендної плати (окремо по кожному місяцю спірного періоду): 3% річних нараховано за загальний період прострочення з 21.12.2025 по 22.04.2026 включно, інфляційні втрати – за загальний період прострочення з січня по березень 2026 включно.
Факт прострочення відповідачем грошових зобов`язань зі сплати орендної плати підтверджується матеріалами справи та є доведеним, і тому у позивача виникло право на нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за весь час прострочення виконання вказаних грошових зобов`язань.
Перевіривши надані позивачем розрахунки в цій частині, суд встановив, що розрахунки інфляційних втрат та 3% річних здійснені правильно, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 672,54 грн інфляційних втрат та 218,50 грн 3% річних підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах. 
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Зі змісту пункту 3.7 Договору слідує, що у випадку порушення строків оплати та обсягу платежу, Орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі трьох відсотків від місячного розміру орендного платежу щодо якого було допущено відповідне порушення. Обов`язок щодо нарахування вказаних вище платежів покладається на Орендаря. В разі нездійснення Орендарем сплати платежів, нарахування та стягнення штрафу виконує Балансоутримувач у встановленому нормативно-правовими актами порядку.
За наведеним позивачем розрахунком, ним нараховано відповідачу штраф у розмірі трьох відсотків від розміру орендних платежів щодо яких допущено прострочення, а саме: штраф в сумі 1144,07 грн (38135,67 х 3%), який позивач просить стягнути з відповідача. 
Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, розрахунок здійснено правильно, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 1144,07 грн штрафу підлягають задоволенню. 
Як слідує з розрахунку позивача (арк.с. 45-46), заявлена до стягнення пеня нарахована позивачем на відповідні щомісячні суми боргу з орендної плати за період з листопада 2025 по березень 2026, за загальний період прострочення з 21.12.2025 по 22.04.2026 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідні періоди прострочення. 
В обґрунтування вимог про стягнення пені позивач посилається на Закон України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» №4196-ІХ від 09.01.2025 (введений в дію 28.08.2025), згідно з яким доповнено частину 3 статті 549 ЦК України абзацом другим такого змісту: «Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені». 
Отже, нарахування позивачем пені за прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань зі сплати орендної плати за вказаний вище період у розмірі, встановленому абзацом другим ст. 549 ЦК України, положення якого підлягають застосуванню з моменту набрання ним чинності (ч. 1 ст. 8 ЦК України), є правомірним. 
Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, суд встановив, що розрахунок здійснений правильно, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 2196,46 грн пені також підлягають задоволенню. 
Витрати зі сплати судового збору згідно з положеннями статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРСЕНАЛ 2019», код ЄДРПОУ 43286205 (69001, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 42) на користь Комунального підприємства «ГРАДПРОЕКТ», ЄДРПОУ 20504731 (69037, м.Запоріжжя, вул. Зелінського, буд. 3; розрахунковий рахунок (IBAN) № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478) суму 38 135 (тридцять вісім тисяч сто тридцять п`ять) грн 67 коп. заборгованості зі сплати орендної плати, суму 672 (шістсот сімдесят дві) грн 54 коп. інфляційних втрат, суму 218 (двісті вісімнадцять) грн 50 коп. 3% річних, суму 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн 07 коп. штрафу, суму 2 196 (дві тисячі сто дев`яносто шість) грн 46 коп. пені та суму 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 03.07.2026. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва