РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 	справа № 580/1751/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.12.2025 № 971010127277 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 19.12.2025 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 у розмірі 60% заробітку, зазначеного в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.12.2025 №2300-0502-8/96137, від 18.12.2025 №2300-0502- 8/96858. 
В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу”, оскільки має відповідний стаж державної служби, однак відповідач протиправно не здійснив такого переведення.
Ухвалою від 02.03.2026 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
18.03.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не мав 20 років стажу на посадах державної служби та не обіймав таку посаду на момент набрання чинності Законом № 889. Через відсутність необхідного стажу позивач не набув права на пенсію держслужбовця, тому підстави для її призначення або перерахунку відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує з 27.12.2005 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював на таких посадах:
- з 14.07.1982 по 07.02.1988 – інструктор відділу пропаганди та агітації Соснівського райкому Компартії України;
- з 08.02.1988 по 30.08.1991 – інструктор відділу пропаганди та агітації Черкаського міськкому Компартії України;
- з 21.06.2001 по 01.08.2002 – начальник загального відділу Черкаського облуправління Пенсійного фонду України;
- з 01.08.2002 по 24.03.2014 – начальник управління справами – начальник загального відділу головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. 
Стаж державної служби на посадах державної служби складає понад 20 років, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.12.2025 № 2300-0502-8/96137 (Додаток 4 до Постанови КМУ № 823 від 12.07.2024), відповідно до якої встановлено право позивача на надбавку за вислугу років у розмірі 50% (за стаж державної служби понад 20 років), що є прямим наслідком наявності стажу державної служби понад 20 років. 
Згідно з довідкою серії ЧЕР № 015150 позивачу 14.01.2010 встановлено ІІ (другу) групу інвалідності безтерміново.
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 09.04.2014 позивачу призначена пенсія по інвалідності.
19.12.2025 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Рішенням від 26.12.2025 № 971010127277 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено в переведені на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки станом на 01.05.2016 у заявника відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби та станом на 01.05.2016 не обіймав посаду державного службовця. У рішенні зазначено, що згідно з записами в трудовій книжці ОСОБА_1 за період з 21.06.2001 по 24.03.2014 працював на посаді начальника загального відділу Черкаського облуправління Пенсійного фонду України.
Рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову в перерахунку пенсії позивач вважає протиправним, а тому звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі – Закон № 889-VIII).
Відповідно до п. 2 розд. ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Згідно п. 10 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” (Відомості Верховної Ради України, 1993, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Водночас, приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (…).
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).
Як встановив суд, відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював на таких посадах: з 14.07.1982 по 07.02.1988 – інструктор відділу пропаганди та агітації Соснівського райкому Компартії України; з 08.02.1988 по 30.08.1991 – інструктор відділу пропаганди та агітації Черкаського міськкому Компартії України; з 21.06.2001 по 01.08.2002 – начальник загального відділу Черкаського облуправління Пенсійного фонду України; з 01.08.2002 по 24.03.2014 – начальник управління справами – начальник загального відділу головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. 
Також фактична наявність у позивача стажу державної служби понад 20 років підтверджена довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.12.2025 № 2300-0502-8/96137 (Додаток 4 до Постанови КМУ № 823 від 12.07.2024). У зазначеній довідці встановлено право позивача на надбавку за вислугу років у розмірі 50%, що за законом є прямим наслідком наявності стажу понад 20 років. 
Таким чином, страховий стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає більше 20 років.
Оскільки позивач на час звернення досягнув 62 років (вік позивача 69 років), має більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону № 3723-XII.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.12.2025 № 971010127277 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу” № 3723-XII від 16.12.1993 є протиправним.
Суд зазначає, що відповідно до п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі – Порядок 22-1), після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, у спірних правовідносинах виплату пенсії має здійснювати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за місцем пенсійного обліку позивача. Тому суд вважає, що вимога позивача про виплату пенсії не може бути задоволена.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України “Про судовий збір” та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ: 
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.12.2025 № 971010127277 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) прийняти рішення про переведення з 19.12.2025 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, та здійснити нарахування пенсії у розмірі 60% заробітку, зазначеного в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 16.12.2025 № 2300-0502-8/96137, від 18.12.2025 № 2300-0502-8/96858.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО