КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7963/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень, а також зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.10.2025 р. №4235, яким ОСОБА_1 був призначений до військової частини ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.11.2025 р. № 297 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 із списків особового складу частини ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П. від 01.12.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.89-90). Даною ухвалою витребувано докази.
Згідно розпорядження керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року №356 “Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ та додаткових матеріалів справи” призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи №340/7963/25 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 .
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу розподілено на суддю Кармазину Т.М.
Ухвалою суду від 12.01.2026 справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, даною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про виклик свідка та про проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження. (а.с.183-184).
Ухвалою суду від 17.04.2026 витребувано додаткові докази (а.с.194-195)
Ухвалою суду від 24.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову. (а.с.229-231)
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2025 близько 10 години під час руху трасою Київ-Чоп позивач був зупинений на блок-посту працівниками поліції спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , після пред`явлення паперового військово-облікового документа, а також електронного військово-облікового документа у застосунку “Резерв+” з мобільного телефону, який не містив відомостей про порушення правил військового обліку та/або перебування його у “розшуку” (необхідності його доставлення до відділу ТЦК), однак незважаючи на вказані обставини позивач фактично був затриманий (без складання протоколу про адміністративне затримання та надання будь-яких доказів перебування його у розшуку) та примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), й того ж дня позивач пройшов формальний медичний огляд. Представник позивача зазначає, що позивач без вручення йому направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду 22.10.2025 було проведено суто формальний медичний огляд за результатами якого йому було повідомлено, що він визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони), однак копію такої постанови позивачу не було вручено, а про наявність такого висновку ВЛК було повідомлено усно. Вказує, що позивач є інсулінозалежним та має діагноз цукровий діабет з неуточненими ускладненнями з 2013 року. Про примусовість проведення медичного обстеження ВЛК свідчить відсутність направлення для проходження ВЛК та повістки для з`явлення в певний час та місце для проведення медичного обстеження ВЛК для забезпечення можливості надати необхідні медичні документи, які визначені законодавством. Враховуючи незгоду позивача з постановою ВЛК, представником позивача було направлено начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву, якою ОСОБА_1 повідомляв про його незгоду з висновком ВЛК при районному ТЦК та СП щодо нього та просив направити ОСОБА_1 на проходження ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вказана заява, разом із заявою доповненням від 23.10.2025, тривалий час була безпідставно проігнорована відповідними органами, а вже після призову позивача на військову службу була надана відповідь на таку заяву. Звертає увагу, що позивачем оскаржено в досудовому порядку постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.10.2025, шляхом подання відповідної скарги від 31.10.2025 до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Генеральному штабу Збройних Сил України для подальшого направлення даної скарги за належністю та розгляду, ІНФОРМАЦІЯ_8 , скарги від 04.11.2025 до Військово-лікарської комісії Західного регіону (місто Львів), а також скарги від 13.11.2025 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії, однак відповіді станом на момент подання цього позову не отримано. З метою отримання доказів, представником позивача направлено адвокатські запити від 27.10.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також адвокатський запит від 12.11.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , однак, повної інформації та запитуваних копій документів безпідставно не було надано. Зазначає, що згідно з інформацією зазначеною у військовому квитку позивача серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , був зарахований до списків ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі наказу № 297 від 02.11.2025. Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представником відповідача-2 – ІНФОРМАЦІЯ_9 надано до суду відзив на позов (а.с.120-123), в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 , видаючи наказ про зарахування позивача до списків особового складу, діяв відповідно до п.14 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міноборони, затвердженої наказом МО України №280 від 15.09.2022. Згідно з п.14 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міноборони, затвердженої наказом МО України №280 від 15.09.2022, зарахування військовозобов`язаного до списків особового складу здійснюється в день прибуття на підставі іменних списків команд, приписів та документів, що посвідчують особу. У межах повноважень ІНФОРМАЦІЯ_9 , на підставі наказу від 31.10.2025 р. №4235 начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації, зарахувала позивача, направленого з ІНФОРМАЦІЯ_4 , до списків особового складу для проходження військової служби. Відтак, вважає, що протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо зарахування позивача до списків особового складу - немає. Призов позивача на військову службу під час мобілізації здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням установленої процедури. У зв`язку з цим зарахування позивача до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.11.2025 р. № 297 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 - є правомірним. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання зазначеного наказу протиправним та його скасування. Крім того, порядок звільнення військовослужбовців із військової служби регламентовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008. Вказаним нормативно-правовим актом не передбачено можливості звільнення військовослужбовця з військової служби шляхом скасування судом наказу про його призначення (зарахування) до військової частини. Слід зазначити, що рішення про мобілізацію та призов мають індивідуальний характер і є актами разової дії, які вичерпують свою юридичну силу після реалізації - у даному випадку після фактичного призову позивача та його направлення для проходження військової служби. Відтак, після видання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.11.2025 №297 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 між сторонами виникли нові правовідносини, пов`язані з проходженням військової служби, правове регулювання яких здійснюється Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” та згаданим Положенням. Вказаними актами не передбачено можливості припинення таких правовідносин шляхом судового скасування раніше виданого наказу про призначення до військової частини. Такий спосіб не є юридично ефективним та не призведе до фактичного поновлення порушеного права. Отже, оскаржуваний наказ вже реалізований, а вимоги позивача про його скасування без прийняття окремого рішення про звільнення з військової служби не матимуть правових наслідків щодо зміни його статусу військовослужбовця та не забезпечать ефективного захисту його прав і законних інтересів.
Представником відповідача-1 – ІНФОРМАЦІЯ_10 надано до суду відзив на позов (а.с.128-131), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 22.10.2025 представниками Національної поліції, y присутності уповноважених осіб з числа військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Мукачівського району, було перевірено документи громадянина України ОСОБА_1 . Під час перевірки документів зазначеного громадянина, було встановлено, що згідно даних АІТС “Оберіг”, військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває в картотеці осіб, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, не заброньований, правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації не користується. З огляду на зазначене, військовозобов`язаному ОСОБА_1 було запропоновано прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою здійснення заходів по мобілізації. 22.10.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 (не затримувався/не доставлявся) і подав заяву про взяття на військовий облік військовозобов`язаних за вх.№ 4182 від 22.10.2025 року. 22.10.2025 року позивача було взято на військовий облік військовозобов`язаних та скеровано для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності для проходження військової служби по мобілізації, надано направлення № 5299005 від 22.10.2025 року, який пройшов відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 №402, за результатами проходження якого, згідно довідки ф4 № 2025-1023-0941-3313-3 від 23.10.2025, підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Від проходження медичного огляду позивач не відмовлявся, з відповідною заявою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не звертався, проходив медичний огляд належним чином, про що, крім відміток лікарів, свідчить і підпис позивача у п.10 картки обстеження та медичного огляду визначення ступені придатності до військової служби під час мобілізації, про надання інформації щодо стану здоров`я в повному обсязі, крім того, позивача, згідно акту дослідження стану здоров`я №723 від 22.10.2025 року, було направлено на амбулаторне обстеження лікарем ендокринологом та 22.10.2025 року додатково був скерований для надання висновку про придатність до військової служби лікарем терапевтом. Вказує, що норми Положення №402 не передбачають право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови штатних (позаштатних) ВЛК (в цьому випадку ВЛК при першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у судовому порядку. Оскарження позивачем рішення військово-лікарської комісії у передбаченому Положенням №402 порядку - не зупиняє дії рішення військово-лікарської комісії. Відповідно до Положення №402 у разі непогодження із постановами штатних (позаштатних) ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК. Водночас, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Разом з цим, дії/бездіяльність чи рішення ВЛК регіонів може бути оскаржені у ЦВЛК або у судовому порядку. Враховуючи викладене, вважає, що перевірка рішень ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК. Тож, вважає, що позивач не дотримався вимог Положення №402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову. Крім того вказує, що станом на момент призову на військову службу під час мобілізації у позивача не було належним чином оформленої відстрочки від призову на військову службу, із заявами про її надання не звертався. Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.10.2025 №4235 направлений для проходження військової служби під час мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Наказ “начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації” - не існує, зворотнє - позивачем ніяк не доводиться, а відтак підстави для задоволення позовної вимоги “визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 в частині призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби під час мобілізації” - відсутні. З огляду на вище перераховане, військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який придатний до військової служби за станом здоров`я та не мав права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, правомірно призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період. З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представником позивача подано відповідь на відзив відповідача-2, в якій зазначено, що відповідач вказує, що призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням установленої процедури, при цьому, вважає такі твердження відповідача безпідставними, адже у відзиві відсутні спростування аргументів позивача зазначених у позовній заяві, які підтверджують зворотне, тобто, те, що призов позивача відбувся з порушення вимог чинного законодавства (а.с.156-157).
Представником позивача надана відповідь на відзив відповідача-1, в якому повністю не погоджується з доводами відповідача-1 (а.с.162-168). Вказує, що відповідачем не було надано передбачених Порядком №560, доказів вручення повістки позивачу, якою він був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що на його думку підтверджує відсутність правових підстав для його прибуття 22.10.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що також вказує про допущення порушення порядку мобілізації позивача. Зауважував, що надана до суду копія направлення № 5299005 від 22.10.2025, не відповідає приписам Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, оскільки направлення було сформоване 22.10.2025, про що свідчить відповідна дата проставлена у ньому, однак накладання кваліфікованого електронного підпису керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 на таке направлення відбулося 23.10.2025, що суперечить приписами абзацу першого п. 74-1 Порядку. Також відсутні докази того, що роздруковане направлення було зареєстровано в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку та видано військовозобов`язаному - ОСОБА_1 під особистий підпис. Проведення медичного огляду позивача було завершено 23.10.2025, за результатами якого було видано довідку військово-лікарської комісії №2025-1023-0941-3313-3 від 23.10.2025 відповідно до якої позивач був визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони), однак, зі змісту направлення № 5299005 від 22.10.2025, вбачається, що датою початку проведення медичного огляду є 24.10.2025. Крім того, стверджував, що медичний огляд було проведено без урахування усієї медичної документації позивача саме внаслідок порушення порядку направлення та проведення медичного огляду, які встановлені
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 та Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 16.05.2024 №560. Звертав увагу суду на те, що відповідач у своєму відзиві стверджує про те, що згідно акту дослідження стану здоров`я №723 від 22.10.2025 позивача було направлено на амбулаторне обстеження лікарем ендокринологом, однак доказів фактичного проведення такого обстеження та документів складених за результатом його проведення матеріали справи не містять. Відсутня вказана інформація й у картці обстеження та медичного огляду визначення ступені придатності до військової служби під час мобілізації від 23.10.2025. Крім того, звертав увагу, що відповідно до військово-облікового документа №271020220676025400040, та облікової картки до військового квитка (тимчасового посвідчення) вбачається наявність постанови ВЛК при першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_11 ( АДРЕСА_2 ) від 10.01.2025 складеної за результатами медичного огляду позивача, яка була дійсна станом на момент проведення позивачу ВЛК 22.10.2025, тому підстави для проведення позивачу ВЛК 22.10.2025 були відсутні, але враховуючи ту обставину, що стан його здоров`я погіршувався з моменту проведення медичного огляду сімейним лікарем позивача було сформовано електронне направлення № 8518-7445-4960-1892 від 09.12.2024 (консультація ендокринолога), при цьому, повідомив, що після призову позивача та огляду за місцем служби лікарем-ендокринологом, ОСОБА_1 одразу було направлено на лікування. Отже, вважає, що з огляду на те, що з самого початку процедура мобілізації позивача не відповідала Закону, при цьому з правового регулювання вбачається, що проходження медичного огляду та встановлення придатності до військової служби є обов`язковими умовами, без дотримання яких призов особи на військову службу є неможливим, однак з обставин даної справи, вважає, що вбачається порушення процедури проведення такого медичного огляду за результатами якого військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 було прийнято постанову, оформлену довідкою від 23.10.2025 № 2025-1023-0941-3313-3.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 22.10. та 23.10.2025 року проведено медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1023-0941-3313-3 від 23.10.2025 року на підставі статті 13б графи ІІ Розкладу хвороб позивача визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.140).
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 31.10.2025 №4235, ОСОБА_1 , відповідно до поіменного списку №24252 від 31.10.2025, призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.143).
Згідно витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.11.2025 №297 позивача з 02.11.2025 призвано на військову службу за мобілізацією, зараховано на всі види забезпечення та вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою водія третього відділення охорони взводу охорони. (а.с.227)
Позивач не погодившись із висновком щодо його придатності до військової служби та формальним медичним оглядом, направив 31.10.2025 заяву про оскарження постанови ВЛК до Центральної ВЛК, Генерального штабу ЗСУ, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ВЛК Західного регіону (місто Львів), в якій просив скасувати постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно нього та провести йому медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 за результатами якого видати відповідний висновок щодо придатності до військової служби (а.с.58-61).
Також позивач 13.11.2025 направив заяву про оскарження постанови ВЛК до 16 Регіональної військово-лікарської комісії, в якій просив скасувати постанову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно нього та провести йому медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_12 за результатами якого видати відповідний висновок щодо придатності до військової служби (а.с.65зв.-69).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На час виникнення спірних правовідносин та розгляду даної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).
Стаття 1 цього Закону передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з ч.5 ст.4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
За змістом статті 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу. (ч.4 ст. 22 Закону №3543-XII)
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами 1-3, 5, 7 статті 1 Закону №2232-XII Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
З огляду на зміст ч.9 ст.1 Закону №2232-XII, військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Зі змісту ч.6 ст.2 Закону №2232-XII встановлено, що одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Частиною 13 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд, крім випадків, передбачених цим Законом. Порядок проведення медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
За приписами ч.14 ст.2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Вичерпний перелік підстав відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації визначений у статті 23 Закону №3543-XII.
Пунктом 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. №560 (далі за текстом – Порядок №560) встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:
оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;
документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;
відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.
Згідно з п.49 Порядку №560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Відповідно до абз.3, 4 п.69 Порядку №560 громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Пунктами 70 – 74 Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.
Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік.
Рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_13 .
Рішення військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_13 про придатність резервіста або військовозобов`язаного за станом здоров`я до військової служби під час мобілізації може бути скасовано штатною військово-лікарською комісією вищого рівня або оскаржено у судовому порядку.
Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване відповідно до пунктів 74-1 та 74-3 цього Порядку, повинно містити таку інформацію: реєстраційний номер та дату направлення, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), дату народження особи, яка направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, мету та дату початку медичного огляду військово-лікарською комісією, назву установи (закладу охорони здоров`я) та її поштову адресу. За бажанням військовозобов`язаних та резервістів такі направлення надсилаються в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Згідно п.п.74-1 - 74-2 Порядку №560 для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку).
Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.
Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Військовозобов`язаним та резервістам, які добровільно виявили бажання проходити військову службу в обраній ними військовій частині та призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період командирами військових частин відповідно до абзацу третього пункту 81 цього Порядку, направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду видаються командирами військових частин або начальниками центру рекрутингу Збройних Сил за формою згідно з додатком 11.
Відповідно до п.75 Порядку №560 придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони.
До інформації про діагноз та результати медичних втручань (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов`язаних із впливом на організм людини), які вносяться до картки обстеження та медичного огляду, додається відповідний код до кожного діагнозу та результату медичних втручань за класифікацією, визначеною класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я та класифікатором медичних інтервенцій, затвердженими відповідними наказами Мінекономіки.
Пунктом 81 Порядку №560 встановлено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють: військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) – районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.
У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Відповідно до п.82 Порядку №560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки – в день відправлення військової команди до військової частини (установи).
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 р. №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом – Положення №402), яким визначена процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Відповідно до п.2.1 гл.2 Р.І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
З огляду на п.2.2 гл.2 р.І Положення №402, штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України (абз.15 п.п.2.3.4 п. 2.3 розділу I Положення № 402).
Відповідно до п.2.4.4 п. 2.4 гл.2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно з пп.2.4.5 п.2.4 гл.2 р.І Положення №402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (п. 2.4.6. гл.2 розділу І Положення № 402).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. гл.2 розділу І Положення № 402).
Відповідно до п.2.5.1. гл.2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Згідно п.2.8.1. гл.2 розділу І Положення № 402 ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.
Відповідно до пп.2.8.2 – 2.8.4 ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.
ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.
На ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.
Із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Пунктом 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно з п.1.2 гл.1 р.ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Згідно з п. 1.4 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею.
З огляду на п.3.1 гл.3 р.ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Відомості з направлення, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилаються до ІКС шляхом електронної інформаційної взаємодії.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
ВЛК при ТЦК та СП заводить на кожного військовозобов`язаного картку обстеження та медичного огляду (додаток 13) у паперовій формі за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності. Картка обстеження та медичного огляду скріплюється печаткою закладу охорони здоров`я (установи), в якому ця ВЛК проводить медичні огляди.
На підставі абз.3 п.3.2 гл.3 р.ІІ Положення №402 під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Відповідно до абз.3 п.3.4 гл.3 р.ІІ Положення №402 лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
Пунктом 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про придатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) доставляються до районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаного на обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду. Електронний документ з постановою ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби передається з ІКС до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Відповідно до п.п.20.1, 20.2 гл.20 р.ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка вноситься до документа, яким оформлюється постанова ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог цього Положення.
Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Постанови штатних ВЛК можуть прийматися як за результатом проведеного медичного огляду в цих ВЛК, так і на підставі проведеного медичного огляду у позаштатних ВЛК та наданих на розгляд медичних документів.
Постанови позаштатних ВЛК, які сформовані в електронній формі та підлягають затвердженню штатною ВЛК відповідно до цього Положення, затверджуються протоколом засідання відповідної штатної ВЛК (додаток 20).
Постанови позаштатних ВЛК, які сформовані в паперовій формі, затверджуються в порядку, передбаченому пунктом 22.4 глави 22 цього розділу.
З огляду на абз.2 пп.“а” п.20.3 гл.20 р.ІІ Положення №402, при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: “Придатний” до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, Десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.
Згідно із нормами Положення №402 у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Оскарженню у судовому порядку за приписами п. 2.4.10. розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Так, представник позивача в позовній заяві стверджує, що позивачу без вручення йому направлення на військову-лікарську комісію для проходження медичного огляду 22.10.2025 було проведено суто формальний медичний огляд за результатами якого йому було повідомлено, що він визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Про примусовість проведення медичного обстеження ВЛК свідчить відсутність направлення для проходження ВЛК та повістки для з`явлення в певний час та місце для проведення медичного обстеження ВЛК для забезпечення можливості надати необхідні медичні документи, які визначенні законодавством.
При цьому, представник ІНФОРМАЦІЯ_4 у відзиві вказує, що 22.10.2025 poкy, представниками Національної поліції, y присутності уповноважених осіб з числа військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час здійснення заходів правового режиму воєнного стану на територій Мукачівського району, було перевірено документи громадянина України ОСОБА_1 . Під час перевірки документів зазначеного громадянина, було встановлено, що згідно даних АІТС “Оберіг”, військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває в картотеці осіб, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, не заброньований, правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації - не користується. З огляду на зазначене, військовозобов`язаному ОСОБА_1 було запропоновано прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою здійснення заходів по мобілізації.
22.10.2025 року позивач подав заяву про взяття на військовий облік військовозобов`язаних за вх.№4182 від 22.10.2025 р. (а.с.139).
22.10.2025 року ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних та направлено для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення придатності для проходження військової служби по мобілізації, що підтверджується направленням №5299005 від 22.10.2025 р. (а.с.144).
Матеріалами справи підтверджено, що 23.10.2025 Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 на військовозобов`язаного ОСОБА_1 , заведено картку обстеження та медичного огляду (а.с.141).
Досліджена судом копія картки обстеження та медичного огляду містить відомості про особу позивача, номер документа, дату оформлення, розділи щодо результатів обстеження лікарями-спеціалістами. У даній картці міститься відмітка «дані про перебування на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань: так».
Із цієї картки вбачається, що до неї внесено записи щодо результатів досліджень та оглядів спеціалістами, зокрема терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, ЛОРа, дерматовенеролога, психіатра, стоматолога.
Позивач був ознайомлений із результатами медичного огляду в повному обсязі, що засвідчується його особистим підписом у картці обстеження та медичного огляду.
Також до справи долучено акт дослідження стану здоров`я №723 від 22.10.2025 та висновок лікаря – терапевта від 22.10.2025 р., у якому зазначений діагноз: Е 10.8, Цукровий діабет, тип 1, середньої ступеню важкості, стадія субкомпенсації. (а.с.135-138).
Довідкою військово-лікарської комісії №2025-1023-0941-3313-3 від 23.10.2025 року встановлено позивачу діагноз: цукровий діабет, тип 1, середнього ступеню важкості, стадія субкомпенсації. На підставі статті 13б, графи ІІ Розкладу хвороб придатний до служби у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони”.
В силу приписів абз.4 п.3.4 гл.3 р.ІІ Положення №402, члени ВЛК під час проведення медичного огляду військовозобов`язаного мають технічну можливість ознайомлюватися з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я (ЕСОЗ), що відповідно й було зроблено комісією ВЛК під час огляду позивача.
Представником позивача не надано медичних документів ОСОБА_1 , які б свідчили про існування у позивача захворювань, що не були враховані під час проведення ВЛК медичного огляду та могли б вплинути на висновок ВЛК.
Таким чином, суд вважає безпідставними твердження позивача щодо порушення відповідачем медичного огляду та відсутні підстави вважати, що висновок ВЛК про придатність до військової служби ОСОБА_1 у прийнятій постанові ВЛК, оформлений у довідці військово-лікарської комісії №2025-1023-0941-3313-3 від 23.10.2025, є помилковим внаслідок неповноти досліджених медичних документів.
Окрім того, позивачем не доведено та не встановлено судом, що під час проведення 23.10.2025 медичного огляду позивача ВЛК допущено порушення встановленого порядку проведення медичного огляду військовозобов`язаного та прийняття рішення про придатність позивача за станом здоров`я до військової служби.
Отже, постанова ВЛК, оформлена довідкою військово-лікарської комісії №2025-1023-0941-3313-3 від 23.10.2025 є правомірною.
Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Згідно із висновками Верховного Суду, у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18 надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень позаштатних гарнізонних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд зробив висновок про недотримання позивачем вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставам прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Враховуючи зазначене, станом на момент ухвалення рішення позивач не довів, а суд не встановив протиправності рішення відповідача щодо придатності позивача до військової служби.
При цьому, суд також враховує, що у ході розгляду справи представником позивача надана суду довідка військово-лікарської комісії від 13.02.2026 №2026-0213-0958-5129-3, згідно якої проведено медичний огляд ОСОБА_1 ВЛК Гарнізонної ВЛК «Військова частина НОМЕР_2 » 13 лютого 2026 року та встановлено діагноз Е 10.4; Н35,0; П63.3, Цукровий діабет тип 1, середньоважкий перебіг, фаза компенсації. На підставі статті 13б, 23в графи ІІ Розкладу хвороб придатний до служби у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Такі особи непридатні до служби у підрозділах спеціального призначення, десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.”.
Отже проведений медичний огляд підтвердив спірний висновок ВЛК, діагноз позивача, встановлений у спірній довідці ВЛК, де також позивача визнано придатним до військової служби.
Щодо посилання представника позивача на відсутність підстав направлення ОСОБА_1 на проходження ВЛК, оскільки було чинне рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_15 , то вказане жодним чином не порушує прав позивача, не погіршило його становище. Згідно довідки ВЛК №19 від 10.01.2025 позивач також був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Таким чином, позовні вимоги у частині визнання протиправною та скасування постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою ОСОБА_1 визнано придатним до проходження військової служби задоволенню не підлягають.
Щодо оформлення призову на військову службу під час мобілізації позивача суд зазначає наступне.
Частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом.
Відповідно до пункту 12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.
За частиною 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Судом встановлено, що позивач є військовозобов`язаним, який військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби. За результатами проходження ВЛК було складено довідку від 23.10.2025.
Також позивач не був заброньований в установленому законом порядку. Зворотного позивачем не доведено.
Крім того суд зазначає, що відповідно до пункту 19 частини 1статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийнятий) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Тобто, індивідуально-правовий акт, як результат правозастосування, адресований конкретному суб`єкту, є формально обов`язковими для персоніфікованої (чітко визначеної) особи, містить індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів, розрахований на врегулювання лише конкретної ситуації, а тому його юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Тому такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зпу справі № 3/35-313 вказано, що “… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію”.
У пункті 5рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 у справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акта індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпують свою дію.
Враховуючи вищенаведене суд формулює висновок, відповідно до якого оскаржуваний наказ в частині призову по мобілізації ОСОБА_1 є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію після його реалізації, в даному випадку - після мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби.
У той же час після реалізації спірного наказу виникли вже нові правовідносини з приводу проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008. Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов, оскільки цей наказ вже реалізований, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби, не відновить початковий стан і не призведе до жаданого позивачем результату, який він переслідує у цьому позовному провадженні.
У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі №9901/286/19, від 08.09.2021 у справі №816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14.07.2021 у справі №9901/96/21, від 27.10.2022 у справі №П/9901/97/21.
Отже, скасування, після його реалізації та вичерпання своєї дії, оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії щодо призову на військову службу, призведе до порушення стабільності усталених публічно-правових відносин та принципу правової визначеності.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що наказ про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в особливий період, як акт індивідуальної дії, реалізується його застосуванням, а тому його оскарження не є належним способом захисту прав чи інтересів позивача, так як скасування наказу не може призвести до відновлення попереднього (первісного) стану особи.
З огляду на висновок ВЛК про придатність до військової служби ОСОБА_1 , зважаючи на відсутність його бронювання або надання йому відстрочки в установленому порядку на період мобілізації, у начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 були правові підстави для винесення наказу №4235 від 31.10.2025 “Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період” щодо позивача.
Відтак підстави для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 до проходження військової служби за мобілізацією відсутні, що свідчить про безпідставність заявлених у цій частині вимог.
Також позивачем до позовної заяви надано копії ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, постановлені за результатом розгляду слідчим суддею скарги, поданої представником ОСОБА_3 – Браташ Ю.П. на незаконне затримання ОСОБА_1 , про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.76-77). Про факт утримання позивача поза його волею зазначав представник позивача у позові.
Однак, суд враховує, що дії відповідачів щодо затримання ОСОБА_1 позивачем у даній справі не оскаржуються, а тому суд позбавлений правових підстав надавати оцінку таким діям.
Щодо позовних вимог у частині скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини, та виключення його зі списків особового складу, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 233 “Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України”, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
У спірному випадку підставою для прийняття наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.11.2025 №297 слугували Указ Президента України від 24.02.2022 №69/2022, поіменний список від 31.10.2025 №24252.
Начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 не мав права не зарахувати позивача до особового складу ТЦК та СП, адже отримав усі передбачені чинним законодавством документи та беззаперечні правові підстави для видання оспорюваного позивачем наказу.
Крім того, згідно п.2 розділу ХІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280, військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні докази того, що на момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я чи з інших законодавчо встановлених підстав.
При цьому, якщо позивач на теперішній час не може проходити військову службу за станом здоров`я, то він має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби на підставі відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Верховний Суд у постанові від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23 вказав, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Аналогічно проведення медичного огляду військово-лікарською комісією в порядку, визначеному Положенням №402, також не впливатиме на відновлення порушеного права позивача в контексті порушеної процедури призову позивача на військову службу, яка є, власне, предметом спору в цій справі.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених правових норм, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 02.11.2025 №297 у частині, що стосується призначення та зарахування позивача до списків особового складу військової частини є правомірним.
При цьому, якщо позивач на цей час не може проходити військову службу за станом здоров`я, то він має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби на підставі відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Водночас, вимога про зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 виключити позивача із списків особового складу військової частини не може бути задоволена, оскільки позивач не надав доказів наявності наказу про звільнення його з військової служби.
Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом № 2232-ХІІ. Військова служба закінчується зокрема в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку.
Частина третя статті 24 Закону № 2232-ХІІ передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Серед таких підстав відсутнє скасування наказу щодо проходження військової служби. 
У той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач із рапортом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 про його звільнення із зазначенням підстав, визначених пункті 2 частині четвертій статті 26 Закону № 2232-ХІІ, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення, не звертався.
Враховуючи встановлені обставини справи та висновки суду по суті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо посилання представника позивача на рішення та постанови судів першої та апеляційної інстанції, то останні судом не враховуються, оскільки в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стосовно врахування постанови Верховного Суду від 11.04.2024 у справі №520/7954/22, то суд зазначає, що така не підлягає врахуванню при розгляді даної справи, оскільки правовідносини не є релевантними до даних. Так, у цій постанові Верховного Суду надавалася оцінка щодо призову для проходження на строкову військову службу, позивач був студентом університету та йому була надана відстрочка від призову на строкову військову службу у зв`язку з навчанням.
Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частинами першою та другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат понесених позивачем.
Відповідачами не надано доказів понесення судових витрат у даній справі, які б підлягали розподілу відповідно до статті 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.139, 243-246, 255, 292-297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування рішень, а також зобов`язання вчинити певні дії – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА