справа № 631/808/20
провадження № 2/631/18/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді – Пархоменко І. О., 
при секретарі – Ляшенко І. М.,
за участі представника позивача – Кураксіної О. І.,
представника відповідача – Мякоти Т. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:
Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року у розмірі 17700,79 грн та судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 
Відповідно до укладеного договору № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором.
AT КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
У свою чергу, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Тобто, у порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПAT КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість станом на 11 серпня 2013 року у розмірі 65329,87 грн та судові витрати.
На думку представника позивача винесення рішення Комінтернівським районним судом м. Харкова від 28 березня 2014 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки за приписами ст. 599 ЦК України договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання.
Прострочена сума заборгованості становить 9471,46 грн.
Оскільки, з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати його укладання до дати поточної заборгованості, а саме, з 20 січня 2005 року по 11 серпня 2013 року, то за період після подання позовної заяви від 11 листопада 2013, тобто з 12 листопада 2013 по 17 серпня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі – 17700,79 грн (з яких 15778,44 грн - інфляція за прострочення виконання зобов`язання та 1922,35 грн - 3 % річних від простроченої суми).
Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором у розмірі 17700,79 грн та судові витрати.
Через канцелярію суду представник відповідача ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву де зазначила, що сторона відповідача не погоджується з позицією позивача з наступних підстав.
Звернувшись до суду з позовом до відповідача, представник позивача не долучив до матеріалів справи доказів правонаступництва АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прав та обов`язків ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».
Окрім того, до позовної заяви не долучено належним чином завіреної копії договору, укладеного з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року.
Долучені до позовної заяви копії першої сторінки договору № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року, пункти договору № 1.1 - 2.2 , 2-х сторінок з п. 6.6 - 9.3 та п.9.4 іншого невстановленого договору, не є належною копією кредитного договору від 20 січня 2020 року, оскільки на сторінці з пунктом 9.4 має місце відмітка банку про дозвіл відкрити картрахунок, а оформити карту згідно з п. 1.1 Дата відкриття рахунку 13 січня 2005 року, тобто до укладення кредитного договору від 20 січня 2005 року.
Долучена до позовної заяви довідка про зміну умов кредитування кредитної картки, Оформлено: на ОСОБА_1 /договір без номеру/ містить відомості про старт карткового рахунку 13 січня 2005 року.
З долучених до позовної заяви доказів неможливо встановити за яким саме кредитним договором необхідно стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом, а саме, індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3 % річних від простроченої суми.
Позивачем по справі не долучені до позовної заяви належні та допустимі докази наявної фактичної заборгованості відповідача по справі за невстановленим кредитним договором на момент звернення до суду, розрахунок наявної заборгованості за спірним кредитним договором згідно з випискою про рух коштів по рахунку, до якої проведені нарахування індексу інфляції та 3-х відсотків річних до позовної заяви не долучені.
Долучена до позовної заяви копія заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова віл 28 березня 2014 року по справі № 641/414/14-ц не завірена належним чином не містить відомостей про дату набрання рішенням суду законної сили, не містить підпису відповідальних осіб за видану копії судового рішення.
Посилання позивача по справі на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова, як на підставу для стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до статті 625 ЦК України є безпідставним, оскільки в разі його наявності, рішення суду стосується інших правовідносин ніж ті, що є предметом позову.
Відповідачу по справі не було відомо про наявність заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова по цивільній справі № 641/414/14-ц. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про видачу копії заочного рішення суду та про ознайомлення з матеріалами цивільної справи.
Посилання позивача по справі на Наказ про впровадження в промислову експлуатацію актуалізованої процедури передачі документів до архіву банку від 19 листопада 2011 року та Наказ Про узгодження внутрішнього Положення про обіг та зберігання документів в ПАТ «Приватбанк» від 20 листопада 2017 року, відповідно до якого оригінал повинен зберігатись в архіві позивача, не є належним підтвердженням відповідності долучених до позовної заяви сторінок кредитних договорів, кредитному договору, який був укладений між сторонами по справі.
Відсутність в матеріалах справи належним чином завіреної копії кредитного договору свідчить про відсутність порушеного права позивача по справі відповідачем ОСОБА_3 . 
Враховуючи, що позивачем по справі до суду не надані належні та допустимі докази про наявність заборгованості за спірним кредитним договором від 20 травня 2005 року, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Просила відмовити у задоволенні позову (т. 1 а. с. 65-67).
Через електронну пошту суду представник позивача Полфьорова Я. В. надала письмові пояснення, де вказала наступне.
Відповідно до укладеного договору № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року ОСОБА_1 20 січня 2005 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, яка додана до позову) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Внаслідок не виконання відповідачем зобов`язань відповідно до укладеного договору № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 11 листопада 2013 року звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення заборгованості з Відповідача.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року з відповідачки стягнуто заборгованість за кредитним договором № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року в розмірі 65329,87 грн. нараховану станом на 11 серпня 2013 року.
Відповідно до виписки по рахунку відповідача, яка міститься в матеріалах справи, жодного платежу ОСОБА_1 на виконання рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року зроблено не було. 
З Відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року, тобто за період з 20 січня 2005 року по 11 серпня 2013 року, то за період після подання позовної заяви від 11 листопада 2013 року, з 12 листопада 2013 року по 17 серпня 2020 року банк нараховує відсотки по ст. 625 ЦК України.
Пояснення щодо методики розрахунку та обґрунтування суми розрахунку повністю наведено в позовній заяві та відповідачем не спростовано.
Прострочена та не сплачена відповідачкою сума заборгованості становить 9471,46 грн (тіло кредиту) — що підтверджується Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року.
А саме, за період з 12 листопада 2013 року по 17 серпня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 17700,79 грн, яка складається з наступного: 15778,44 грн - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 1922,35 грн - 3 % річних від простроченої суми. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 1 а. с. 76-78). 
Через систему «Електронний суд» представник відповідача Мякота Т. М. надала заяву, де зазначила, що не виконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» звернулось з позовом 18 вересня 2020 року, право на позов про стягнення коштів обмежується терміном з 18 вересня 2017 року. 
Позивачем по справі заявлені позовні вимоги за період який виходить за межі терміну, визначеного статтею 625 ЦК України про стягнення індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми.
АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом в вересні 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо стягнення індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3% річних від простроченої суми за період з 12 листопада 2013 року по 18 вересня 2017 року.
Посилаючись на приписи ст. 256, 253, 257, 258, 261 ЦК України просила в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 17700,79 грн відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права (т. 1 а. с. 144-145).
Через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_2 надала додаткові пояснення, з яких вбачається наступне.
З долучених до позовної заяви доказів неможливо встановити за яким саме кредитним договором необхідно стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом, а саме, індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 3 % річних від простроченої суми.
Позивачем по справі не долучені до позовної заяви належні та допустимі докази наявної фактичної заборгованості відповідача по справі за невстановленим кредитним договором на момент звернення до суду, розрахунок наявної заборгованості за спірним кредитним договором згідно з випискою про рух коштів по рахунку, до якої проведені нарахування індексу інфляції та 3-х відсотків річних до позовної заяви не долучені.
Посилання позивача по справі на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 березня 2014 року по справі № 641/414/14-ц, як на підставу для стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до статті 625 ЦК України є безпідставним, оскільки рішення суду стосується інших правовідносин ніж ті, що є предметом позову.
Доказів того, що рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 березня 2014 року по справі № 641/414/14-ц не виконано, позивачем по справі до позовної заяви не долучено.
Просила суд врахувати, що Банк використав право вимоги щодо повернення суми кредиту, рішенням суду стягнена заборгованість за кредитним договором, проте позивачем не надано доказів, що ним був дотриманий строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність). 
Зазначила, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні (т. 1 а. с. 148-151).
Через систему «Електронний суд» представник позивача Панченко А. С. надала додаткові пояснення, де звернула увагу суду, що рішенням Комінтернівського районного суд м. Харкова від 28 березня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 65329,87 грн нараховану станом на 11 серпня 2013 року. Прострочена сума заборгованість становить 9471,46 грн.
Тобто, судовим рішенням від 28 березня 2014 року підтверджено наявність заборгованості Відповідача перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року і заявлена до стягнення з відповідача по вказаній справі сума заборгованості виникла на підставі невиконання судового рішення від 28 березня 2014 року, яким підтверджено невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року та наявність заборгованості останньої перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т. 1 а. с. 180-181).
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 лютого 2021 року прийнято позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (т. 1 а. с. 42-43).
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 березня 2026 року у задоволенні заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну сторони правонаступником було відмовлено (т. 2 а. с. 15-18).
Представники АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Панченко Т. 1 А. С. та Кураксіна О. І. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві. Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором у розмірі 17700,79 грн та судові витрати.
Представника відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві, просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 
Судом встановлено, що відповідач звернулась до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим було укладено договір № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року на підставі якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПAT КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість станом на 11 серпня 2013 року у розмірі 65329,87 грн та судові витрати.
Позивач просить стягнути з відповідача за період з 12 листопада 2013 по 17 серпня 2020 року заборгованість у розмірі – 17700,79 грн, з яких 15778,44 грн - інфляція за прострочення виконання зобов`язання та 1922,35 грн - 3 % річних від простроченої суми.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України)
Згідно зі змістом ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
За частиною 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Такі висновки викладено у постановах Великої палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15 (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15 (провадження № 14-16цс18).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому, як говорить ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Правилами ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені ст. 611 ЦК України.
Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Одночасно, за ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615ЦК України).
Згідно зі ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18).
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
З матеріалів справи вбачається,що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПAT КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість станом на 11 серпня 2013 року у розмірі 65329,87 грн та судові витрати.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі – 17700,79 грн, з яких 15778,44 грн - інфляція за прострочення виконання зобов`язання та 1922,35 грн - 3 % річних, нараховані на прострочену суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року, в розмірі 9471,46 грн, щодо якої вже було вирішено питання щодо стягнення рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 березня 2014 року.
Відповідно до інформації про виконавче провадження № 44632791 від 14 липня 2025 року старшим державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 641/414/14-ц від 28 липня 2014 року, виданого Комінтернівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми боргу у розмірі 653,30 грн. 31 грудня 2014 року виконавчий документ було повернуто стягувачу (відсутність у боржника майна) (т. 1 а. с. 185, 189).
Згідно з інформацією про виконавче провадження № 44632594 від 14 липня 2025 року старшим державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 641/414/14-ц від 28 липня 2014 року, виданого Комінтернівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми боргу у розмірі 200,00 грн. 15 лютого 2016 року виконавчий документ було повернуто стягувачу (відсутність у боржника майна) (т. 1 а. с. 186-187, 190).
Постановою старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 44632703 з виконання виконавчого листа № 641/414/14-ц від 28 липня 2014 року, виданого Комінтернівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми боргу у розмірі 65129,87 грн (т. 1 а. с. 188).
Постановою старшого державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 28 вересня 2016 року у межах виконавчого провадження № 44632703 виконавчий лист № 641/414/14-ц від 28 липня 2014 року, виданого Комінтернівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми боргу у розмірі 65129,87 грн було повернуто стягувачу. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 28 вересня 2017 року (т. 1 а. с. 190-а).
Оскільки доказів, коли було виконано зазначене судове рішення, або що воно перебуває на виконанні станом на час звернення до суду із позовом, позивач суду не надав, тому слід дійти висновку, що строк пред`явлення рішення до виконання сплив.
У такому випадку до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можна застосовувати правила частини другої статті 625 ЦК України.
За протилежним (іншим) підходом буде складатися нерозумна ситуація, за якою після втрати права на примусове виконання судового рішення про стягнення основного боргу і припинення можливості його реалізації, зокрема у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа для виконання і відмови в поновленні цього строку судом, за обставин неможливості виконання захисту основної вимоги (про стягнення основної суми боргу) кредитор зберігатиме можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на невиконувану вимогу, що суперечитиме принципу правової визначеності.
Даний правовий висновок узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2026 року у справі № 754/511/23.
Таким чином, суд доходить висновку, що підстави для стягнення з ОСОБА_1  інфляційних втрат та 3% річних за вимогами, строк пред`явлення до виконання яких сплив, відсутні. Тому, у задоволенні позовних вимогАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» слід відмовити.
За вимогами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 509, 524, 530,533-535, 598, 599, 610-612, 615, 625 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 258, 263 - 265, 280 - 282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд 

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMDN00000001748120 від 20 січня 2005 року у розмірі 17700,79 грн та судових витрат у справі відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи: 
Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570;
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя І. О. Пархоменко