ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2-о/381/66/26
381/2175/26 
Рішення
Іменем України

22 травня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Папруги А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності документу, -

Встановив: 

08 квітня 2026 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області,про встановлення факту належності документу.
Справа передана на розгляд судді Самусі В.О.
Зі змісту заяви слідує, що заявниця навчалася в Технічному училищі № 14 в місті Києві, після закінчення училища вона отримала диплом.
В цьому дипломі неправильно зазначено ім`я заявниці, зокрема замість вірного написання імені « ОСОБА_2 », була зазначено « ОСОБА_3 ».
В поза судовому порядку виправлення помилки у написанні імені заявниці не можливе. Натомість, підтвердження факту належності цього документу заявниці необхідно для подальшої реалізації її соціальних прав, зокрема, права на отримання пенсії.
З урахуванням наведеного, заявниця просить встановити факт належності ОСОБА_1 диплому серія НОМЕР_1 , виданого Технічним училищем № 14 в місті Києві 14 липня 1981 року на ім`я « ОСОБА_4 ».
15 квітня 2026 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було відкрито провадження в зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження.
12 травня 2026 року в судовому засіданні приймала участь заявниця ОСОБА_1 .
Представники Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області не з`явились, були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, своєї позиції щодо вимог заявниці не висловили. Їхня неявка в силу приписів частини 1 статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.
В судовому засіданні заявниця підтримала доводи, викладені в заяві та просила її задовольнити.
Будучи допитаною, як свідок, заявниця повідомила, що навчалась в у технічному училищі № 14 міста Києва, 11 липня 1981 року заявниця закінчила навчання та отримала диплом серія « НОМЕР_1 з відзнакою. Під час написання імені заявниці в дипломі було допущено помилку, зокрема, замість правильного « ОСОБА_5 », було не вірно написано « ОСОБА_6 ». 
Диплом заявниця отримала до укладення шлюбу, в дипломі зазначене її дівоче прізвище « ОСОБА_7 », після укладення шлюбу заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_8 », шлюб був укладеним01 лютого 1986 року.
Заявниця повідомила, що звернулася за консультацією до територіального підрозділу Пенсійного фонду України, де їй повідомили про те, що період навчання в училищі не може бути зарахованим до страхового стажу, що дає право на пенсію, доки не буде виправлено помилку в написанні прізвища в дипломі, або не буде встановленим факт належності цього диплома заявниці в судовому порядку.
Тому, заявниця просить встановити факт належності їй диплому, так як зробити виправлення в цьому документі в поза судовому порядку не можливо.
Заслухавши пояснення позивачки, допитаної як свідка, та дослідивши письмові докази, суд закінчив з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами та перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладеним до 22 травня 2026 року до 09 години 10 хвилин.
Заслухавши пояснення позивачки, допитаної як свідка, та дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 навчалась у технічному училищі № 14 міста Києва, 11 липня 1981 року заявниця закінчила навчання та отримала диплом серія « НОМЕР_1 з відзнакою. Під час написання імені заявниці в дипломі було допущено помилку, зокрема, замість правильного « ОСОБА_5 », було не вірно написано « ОСОБА_6 ».
Диплом заявниця отримала до укладення шлюбу, в дипломі зазначене її дівоче прізвище « ОСОБА_7 », після укладення шлюбу заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_8 », шлюб укладено 01 лютого 1986 року.
Обставини щодо зміни прізвища заявниці та укладення нею шлюбу підтверджуються копією свідоцтва про шлюб від 01 лютого 1986 року, серія НОМЕР_2 .
В судовому засіданні було оглянуто оригінал трудової книжки заявниці серія НОМЕР_3 , в якій є запис про навчання заявниці в технічному училищі № 14 (зазначено про навчання в ТУ-14).
Судом встановлено, що в паспорті заявниці її ім`я зазначено, як « ОСОБА_2 », в той час як у дипломі серія « НОМЕР_1 було допущено помилку у написанні імені заявниці, зокрема її ім`я написано з однією літерою «Л».
Судом не встановлено можливості виправлення цієї помилки в поза судовому порядку, враховуючи, в тому числі і те, що з огляду на значний проміжок часу від дати закінчення навчання заявницею, об`єктивно дуже складено встановити, чи продовжує існувати зазначений вище навчальний заклад, та чи є у навчального закладу правонаступник, якщо діяльність навчального закладу була припинена.
Встановивши зазначені обставини, суд вважає, що правовідносини учасників справи урегульовані наступними правовими нормами, а для встановлення змісту цих правовідносин та їх правової оцінки може бути застосованою наведена нижче релевантна судова практика.
Так, згідно приписів частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно приписів пункту 5 частини 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактуналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно приписів частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Згідно приписів частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно приписів частини 2 цієї статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно приписів частини 1 статті 92 ЦПК України, сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.
Згідно приписів пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно пункту 1 Постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 25 вересня 2019 року по справі № 280/1535/16-ц,справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Згідно правової позиції, висловленої в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВП ВС від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 26 січня 2022 року у справі № 569/4803/19, у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти.
Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 08 січня 2026 року по справі № 344/6220/24, длявстановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами заявниці, що для реалізації її прав та законних інтересів у сфері пенсійного забезпечення, необхідним є встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, диплому серія НОМЕР_1 , виданого Технічним училищем № 14 в місті Києві 14 липня 1981 року на ім`я « ОСОБА_4 », так як доведеним є факт допущення помилки у написанні її імені в цьому дипломі, виправлення помилки у поза судовому порядку є неможливим, а встановлення цього факту має юридичне значення, так як після встановлення цього факту буде реалізована можливість включення періоду навчання в технічному училищі № 14 міста Києва до її страхового стажу заявниці, що дає право на пенсію.
З урахуванням викладеного, керуючись приписами статті 2, 76, 92, 293, 315 ЦПК України,- 

Ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про встановлення факту належності документу – задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 диплому серія « НОМЕР_1 від 14 липня 1981 року, виданого Технічним училищем № 14 міста Києва « ОСОБА_10 ».
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Інформація про учасників справи:
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, ЄДРПОУ 22933548, місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10.

Суддя В.О.Самуха