ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" березня 2026 р. Справа№ 911/2272/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сотнікова С.В.
суддів: Остапенка О.М. 
Отрюха Б.В. 

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
арбітражного керуючого Юрченко О.М.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Київської області 
від 16.12.2025 (повний текст складено 22.12.2025, суддя Гребенюк Т.Д.)
у справі № 911/2272/25
за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )
про неплатоспроможність,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2025 у справі № 911/2272/25 визнано кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" до ОСОБА_1 у розмірі 1 006 091,31 грн, з яких: 999453,71 грн - друга черга задоволення вимог кредиторів, 6 637,60 грн (пеня) - третя черга задоволення вимог кредиторів. Вирішено включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство понесені витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" на оплату судового збору у розмірі 1 039,50 грн, які відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, боржник звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 16.12.2025 у справі № 911/2272/25 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи на 17.03.2026.
ТОВ «АНСУ» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити без змін ухвалу Господарського суду Київської області від 16.12.2025 у справі №911/2272/25, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
В судовому засіданні 17.03.2026 була оголошена перерва до 31.03.2026.
В судовому засіданні 31.03.2026 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення арбітражного керуючого, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає частковому скасуванню, з огляду на наступне.
Провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність) регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 1 КУзПБ визначено:
грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов`язань визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом;
кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Виходячи із спеціальних норм КУзПБ на господарський суд покладено обов`язок надавати правовий аналіз заявлених кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
Тобто, кредитори, заявляючи вимоги до боржника, повинні довести свої грошові вимоги виключно відповідними документами (рішеннями суду, відповідями на претензію, договорами, первинними бухгалтерськими документами, актами звірок, накладними та ін.), тобто, грошові зобов`язання повинні бути встановлені як за розміром, так і за суттю.
Докази, на яких ґрунтуються грошові вимоги кредитора, повинні надавати право кредитору на звернення до боржника з грошовими вимогами у встановленому чинним законодавством порядку.
У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 26.08.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
26.08.2025 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
23 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АНСУ" (далі - кредитор) звернулось із заявою з грошовими вимоги до боржника, за результатами розгляду якої була постановлена оскаржувана ухвала Господарського суду Київської області від 16.12.2025.
Заява обґрунтована тим, що боржник неналежно виконав зобов`язання за Договором №6738056 від 21.08.2008, розмір заборгованості за яким підтверджується Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суд міста Маріуполь Донецької області від 25.03.2011 у справі №2-626/11. В зв`язку з чим кредитор просить визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 999 453,71 грн (еквівалент 24 152,42 доларів США за офіційним курсом НБУ 41,3811 грн за 1 долар США) та 6 637,60 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення грошових вимог).
21 серпня 2008 року між ЗАТ "Перший український міжнародний банк" (надалі - банк) та ОСОБА_1 (надалі - боржник, позичальник) був укладений кредитний договір № 6738056 (далі - Договір кредиту) на наступних умовах /т.1В, ас. 5-8/.
1.1. Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит у розмірі 28 672.00 USD на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим Договором.
1.1.1. Позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим Договором.
1.2. Цільове призначення кредиту: кредит надається Позичальнику для придбання транспортного засобу марки: Toyota, номер кузову: НОМЕР_2 (далі за текстом - "Транспортний засіб"), у продавця: ПП "Мерітайм Трансшипмент Центр" згідно Договору № 08/08/01 купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту від 08 серпня 2008 року.
1.3. Проценти за користування кредитом: процентна ставка за користування кредитом становить 13,99% процентів річних. Проценти сплачуються Позичальником в порядку і на умовах, визначених цим Договором.
1.4. Строк кредиту: кредит надається Позичальникові строком до 21.08.2015. Протягом цього строку Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим Договором.
Додатком №1 до Договору кредиту є графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом за змістом якого позичальник зобов`язаний здійснити на користь позикодавця місячний платіж кожного 16-го числа наступного за розрахунковим. Розрахункові періоди починаються з 21.08.2008 року та закінчуються 21.08.2015; місячні платежі з 16.09.2008 по 21.08.2018 /т.1в ас. 9-11/.
Додатком №2 до Договору кредиту є Інформація про умови та сукупну вартість кредиту, згідно якої тіло кредиту складає 28672,00 доларів США, проценти - 14475,06 доларів США, послуги РКО 570,57 грн; послуги страхування - 8676,23 грн; послуги нотаріуса - 164,95 грн.
21.08.2008 між банком (заставодавець) та позичальником (заставодержатель) було укладено Договір застави транспортного засобу № 6738082 (далі - Договір застави) на наступних умовах /т. 1В, ас.14/.
1.1. Заставою за цим Договором забезпечується виконання всіх зобов`язань громадянина України ОСОБА_1 , паспорт перед Заставодержателем, що випливають з укладеного між ними Кредитного договору № 6738056 від 2008-08-21 (далі за текстом "Кредитний договір"), згідно з яким Заставодержатель зобов`язався в порядку та на умовах, передбачених Кредитним договором, надати ОСОБА_1 кредит, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит в розмірі 28 672.00 USD, а також сплатити на користь Заставодержателя проценти за користування кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені Кредитним договором (далі за текстом: "Основне зобов`язання").
1.3. Заставодавець з метою забезпечення повного виконання Основного зобов`язання, передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому Договорі, транспортний засіб: ТЗ легковий седан, марка: Toyota: модель: Corolla: рік випуску: 2008. колір: чорниш шасі: НОМЕР_2 , об`єм двигуна: 1598 куб, см (В), повна маса: 1669 кг, маса без навантаження: 1309 кг, реєстраційний номер: НОМЕР_3 , який належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується: Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , видане 1-ше відділення РЕР м. Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в Дон, обл., 09.08.2008р., (далі за текстом: "Предмет застави" або "Транспортний засіб").
1.4. Заставна вартість Предмету застави за домовленістю Сторін становить 131 600 UAH. При цьому Сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації Предмету застави Заставодержатель не буде зв`язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною вартістю Предмету застави.
18.02.2009 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Морозовим Є.В. було вчинено Виконавчий напис №819 (далі - Виконавчий напис) наступного змісту /т.1В ас. 80/:
Виконавчим написом пропонується звернути стягнення на транспортний засіб марки Toyota, модель Corolla, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , двигун V=1598 куб. см (В), шасі № НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Зазначений транспортний засіб на підставі договору застави, переданий у заставу Закритому акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк" в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №6738056 від 21.08.2008, строк платежу за яким настав 17.10.2008.
Строк, за який провадиться стягнення: з 17.10.2008 по 17.02.2009.
За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, пропоную задовольнити вимоги Закритого акціонерного товариство "Перший український міжнародний банк" у розмірі еквівалентному 30216,98 доларів США та 1173,27 грн, в тому числі:
еквівалент суми в 26731,37 доларів США є сумою поточної заборгованості за кредитом, 
еквівалент суми в 77,38 доларів США є сумою поточних процентів за користування кредитом, 
еквівалент суми в 1716,28 доларів США центів є сумою простроченої заборгованості за кредитом, 
еквівалент суми в 1691,95 доларів США є сумою прострочених процентів за користування кредитом, 
сума в розмірі 127,26 грн є 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом та відсотків за користування ним, 
сума в розмірі 1046,01 грн є пенею за порушення строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, 
а також витрати за вчинення цієї нотаріальної дії - 1900,00 грн гривень, 
що становить 235 744,02 грн.
Державним виконавцем Орджоніквідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ 12.08.2009 винесено постанову, у якій встановлено виконавчий документ повернути без виконання, сума заборгованості не погашена повністю, після реалізації заставленого майна, перераховано 90534,58, залишок боргу 145209,44 грн.
Таким чином, станом на дату вчинення виконавчого напису, загальний борг боржника перед Банком був визначений в національній валюті та становив 235 744,02 грн та включав у себе всі нарахування за кредитним договором, в тому числі і пов`язані із ним витрати на вчинення виконавчого напису.
Вказаною постановою також вирішено виконавчий документ - виконавчий напис № 819 виданий 18.02.2009 повернути в орган, що його видав /т.1В ас. 81/.
У Виконавчому написі міститься рукописна відмітка про те, що виконавчий документ повернуто до ЗАТ "ПУМБ" без виконання, залишок боргу 145209,44 грн.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суд міста Маріуполь Донецької області від 25.03.2011 у справі №2-626/11 (далі - Заочне рішення) вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № 6738056 від 21 серпня 2008 в сумі 24 499,84 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 6 637,60 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн /т.1В ас.47/.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19.02.2014 у справі №2-626/11 /т.1В ас.17-19/ вирішено замінити сторону виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, стягувача за виконавчим листом № 2-626/11 від 27 травня 2011 року - публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "АНСУ".
Визнаючи грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ", суд першої інстанції вважав встановленими та такими, що не потребують повторного доказування, обставини розміру боргу відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суд міста Маріуполь Донецької області від 25.03.2011 у справі №2-626/11.
Втім, як обґрунтовано зазначає боржник в апеляційній скарзі, поза увагою суду залишились обставини з дострокової вимоги Банку про повернення кредиту, шляхом звернення за вчиненням виконавчого напису нотаріуса.
За виконавчим написом нотаріуса № 819 було визначено розмір боргу, який дорівнював 30 216, 98 дол. США, з яких: 26 731,37 дол. США поточне тіло; 77,38 дол. США поточні проценти; 1 716,28 дол. США прострочене тіло; 1 691,95 дол. США прострочені проценти; та 1 046,01 грн пені 1 900 грн витрат на нотаріальний напис.
Як було встановлено вище, за результатами примусового виконання виконавчого напису з боржника було стягнуто 90534,58 грн за рахунок предмету застави автомобіля.
У Виконавчому написі міститься рукописна відмітка про те, що виконавчий документ повернуто до ЗАТ "ПУМБ" без виконання, залишок боргу 145 209,44 грн.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, а саме постанови від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. 
Таким чином, звернення Банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису призвело до зміни порядку, умов та строку дії кредитного договору.
У межах виконавчого провадження, окрім погашення прострочених платежів за кредитом, Банк отримав задоволення частини "тіла" кредиту, строк оплати якої ще не настав. Отже, Банк мав намір задовольнити свої вимоги за кредитним договором № 6738056 у повному обсязі шляхом вчинення виконавчого напису. Такими діями Банк односторонньо змінив строк виконання основного зобов`язання.
Відповідно постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15, встановлено, що разі пред`явлення до позичальника вимоги право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.
В свою чергу, постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 була встановлена сталість підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом». 
Верховним Судом було вказано, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28). 
Суд зауважив, що підхід, за якого проценти за "користування кредитом" могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.
Таким чином, нарахування процентів після вчинення виконавчого напису нотаріуса належить визнати неправомірним.
Розмір боргу за кредитним договором заявлений конкурсним кредитором на підставі Заочного рішення Орджонікідзевського районного суд міста Маріуполь Донецької області від 25.03.2011 у справі №2-626/11. Таке рішення ухвалене за відсутності відповідача - боржника у даній справі.
В свою чергу, суд першої інстанції, звільнив від доказування та визнав встановленими обставини, які були установлені Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суд міста Маріуполь Донецької області від 25.03.2011 у справі №2-626/11, а саме розмір боргу в загальній сумі 24 499,84 доларів США, з яких 20 648,86 доларів США борг за основною сумою кредиту, 3850,98 доларів США борг за відсотками за користування кредитом, 838,97 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту.
Боржник заперечував проти вимог кредитора із посиланням на обставини вчинення виконавчого напису нотаріуса до звернення Банку із позовом в суд.
У постанові від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Вислів "є обов`язковий до виконання" означає, що рішення суду є обов`язковим до виконання тими особами чи органами, які відповідно до судового рішення зобов`язані вчинити певні дії (сплатити гроші, передати майно тощо). 
Таким чином, судове рішення є обов`язковим до виконання відповідачем, щодо якого винесене судове рішення. 
Втім, інша сторона у справі - позивач, не зобов`язана виконувати судове рішення ухвалене на її користь. Зокрема, позивач вправі не ініціювати порушення виконавчого провадження, а якщо боржник добровільно запропонує виконання, може не прийняти його.
Випадки обов`язковості судового рішення для сторін у справі слід відрізняти від випадків, коли прийняття судового рішення є тим юридичним фактом, з яким (безпосередньо або сукупно з іншими юридичними фактами юридичного складу) закон пов`язує виникнення певних обов`язків у інших осіб чи органів, посадових осіб, зокрема щодо виконання судового рішення. 
Водночас слід мати на увазі, що для виникнення подібних обов`язків в інших осіб чи органів, посадових осіб є спеціальна на це вказівка закону. 
З викладеного випливає, що судові рішення, ухвалені на користь окремих кредиторів проти боржника, не є обов`язковими ані для інших кредиторів, ані для суду, який розглядає справу про банкрутство. Останній не є пов`язаним рішеннями, ухваленими судами проти боржника раніше, а тому має право відхилити вимоги, навіть якщо вони підтверджені судовим рішенням.
У цій справі суд першої інстанції, попри заперечення боржника (який не брав участі у розгляді цивільної справи № 2-626/11), фактично обмежився лише фактом наявності рішення про стягнення коштів. Суд не дослідив обставини дострокового припинення кредитного договору внаслідок дій Банку щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також звернення стягнення на предмет застави під час примусового виконання цього напису.
З огляду на встановлені обставини щодо закінчення строку дії договору та результатів примусового виконання виконавчого напису (часткове погашення боргу в сумі 90 534,58 грн за рахунок реалізації заставного автомобіля), слід дійти висновку, що залишок заборгованості за кредитним договором становить 145 209,44 грн.
На думку колегії суддів, ця сума є сталою. Оскільки строк кредитування закінчився, на неї не можуть нараховуватися відсотки, передбачені договором; можливе лише нарахування виплат у порядку ст. 625 ЦК України. Крім того, з тих самих підстав сума заборгованості більше не може бути визначена у валюті договору (доларах США).
Таким чином, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо розміру грошових вимог конкурсного кредитора не відповідають фактичним обставинам справи та свідчать про неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.
Підставами згідно з частиною 1 статті 277 ГПК України для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абз. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України).
Оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи, оскаржувану ухвалу належить скасувати в частині визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" із прийняттям нового рішення в цій частині про часткове визнання грошових вимог конкурсного кредитора з урахуванням часткового стягнення з боржника грошових коштів в загальній сумі 18160,25 грн.
Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 16.12.2025 у справі № 911/2272/25 скасувати в частині визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" (пункт 1 резолютивної частини ухвали).
3. Прийняти в цій частині нове рішення.
4. Визнати кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" до ОСОБА_1 у розмірі 127 049,19 грн - друга черга задоволення вимог кредиторів. В решті грошових вимог відмовити. 
5. В решті ухвалу Господарського суду Київської області від 16.12.2025 у справі № 911/2272/25 залишити без змін.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АНСУ" (код ЄДРПОУ 36757541) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 7267,20 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 12.05.2026. 

Головуючий суддя С.В. Сотніков 

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх