ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7474/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування індивідуальних актів і зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач 1), військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач 2), військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач 3), у якій просить суд:
- визнати протиправними дії військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неналежного проведення медичного огляду ОСОБА_1 та прийняття рішення про його придатність до військової служби з порушенням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008;
- визнати протиправною та скасувати довідку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.01.2026 про визначення придатності ОСОБА_1 до військової служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.01.2026 № 13 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення до військової частини НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення (наказ) командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував на військовому обліку за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5 , де в матеріалах його особової справи містилися подані ним медичні документи та висновки щодо наявності низки захворювань. 08.01.2026 на території залізничного вокзалу у м. Львові представниками групи оповіщення за участю ІНФОРМАЦІЯ_6 його було доставлено до приміщення відповідача 1, де того ж дня здійснено постановку на військовий облік, скеровано на військово-лікарську комісію, визнано придатним до військової служби та видано наказ про призов. Позивач указує, що фактично військово-лікарську комісію не проходив, лабораторних та інструментальних досліджень не здійснювалося, лікарями відповідних спеціальностей оглянутий не був, медичних документів не подавав і не міг подати, оскільки був доставлений безпосередньо з вокзалу, а матеріали його особової справи з попереднього місця обліку не витребовувалися. Жодного документа за результатами огляду він не підписував, довідка ВЛК йому не вручалася. На переконання позивача, медичний огляд мав формальний характер, висновок про придатність є необґрунтованим і передчасним, а похідні від нього накази про призов та зарахування до списків особового складу військової частини - протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду.
Ухвалою від 27.04.2026 суддя відкрила провадження у справі та вирішила проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників сторін.
29.04.2026 до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 35664), в якому він проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що 08.01.2026 позивача скеровано на проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої його визнано придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК № 2026-0108-1406-5542-0 від 08.01.2026; під час проходження комісії позивач медичних документів не подавав, а від отримання довідки ВЛК відмовився, про що складено акт про відмову від підпису. Відповідач 2 вказує, що законодавством визначено позасудовий порядок оскарження постанов (довідок) ВЛК за ієрархічним підпорядкуванням, а в судовому порядку можуть оскаржуватися лише рішення регіональних і Центральної ВЛК, тоді як рішення позаштатної ВЛК позивачем у визначеному Положенням № 402 порядку не оскаржено. Окремо відповідач посилається на пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України, та на правову позицію Верховного Суду у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 щодо меж судового контролю за висновками ВЛК.
12.05.2026 до суду від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 39839), в якому він проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що позивача зараховано до списків особового складу військової частини на підставі прибуття з відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008. Відповідач 3 вказує, що рішення інших суб`єктів владних повноважень про призов та переміщення позивача по службі не скасовані, а тому в командування військової частини були відсутні підстави для неприйняття відповідного рішення; наказ про зарахування є правомірним і фактично виконаним, а законних підстав для звільнення позивача з військової служби, передбачених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», немає.
05.06.2026 до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 48440), в якому він проти задоволення позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що повістка про явку до ТЦК та СП громадянину ОСОБА_1 не вручалась та адміністративне затримання останнього не здійснювалося, оскільки позивач добровільно погодився проїхати до ТЦК та СП без застосування до нього примусових заходів. Вказав, що на момент призову на військову службу під час мобілізації у військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутні законні підстави для отримання відстрочки відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На відзиви відповідачів представником позивача подано відповіді, в яких підтримано позицію, викладену в позовній заяві. Позивач зазначає, що відповідачами не спростовано обставин справи та не надано доказів правомірності оскаржуваних рішень і дій; направлення на ВЛК та прийняття висновку про придатність відбулися в один день, що ставить під сумнів реальність повного та всебічного медичного огляду; матеріали особової справи позивача з попереднього місця обліку не витребовувалися, а наявні в електронній системі охорони здоров`я відомості не враховувалися. Щодо строку звернення до суду позивач указує, що про зміст оскаржуваних рішень і довідки ВЛК він дізнався з листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.02.2026, а позов подано 30.04.2026, тобто в межах строку; щодо позасудового порядку - наголошує, що предметом оскарження є не медичний діагноз, а дотримання процедури проведення медичного огляду, перевірка якої належить до компетенції адміністративного суду.
Відповідно до ч 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що позивач перебував на військовому обліку за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5 , де у матеріалах його особової справи містилися подані ним медичні документи та висновки щодо стану здоров`я.
08.01.2026 на території залізничного вокзалу у м. Львові представниками групи оповіщення за участю військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 під час перевірки військово-облікових документів позивача було встановлено розбіжності між його обліковими документами та відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, після чого позивача доставлено до приміщення відповідача-1.
Того ж дня, 08.01.2026, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 здійснено постановку позивача на військовий облік, скеровано його на проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатами якої прийнято рішення про придатність позивача до військової служби, оформлене довідкою ВЛК № 2026-0108-1406-5542-0 від 08.01.2026. 
На підставі зазначеної довідки начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 видано наказ від 08.01.2026 № 13 про призов позивача на військову службу під час мобілізації та направлення до військової частини НОМЕР_1 , а командиром військової частини НОМЕР_1 позивача зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.02.2026 № 1025 позивачу повідомлено, що 08.01.2026 він проходив військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою ВЛК.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, на пропуску якого наполягає відповідач 2, суд зазначає таке. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 виснувала, що військова служба є різновидом служби публічної, а тому на спори, пов`язані з прийняттям громадян на таку службу та її проходженням, поширюється місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України. Початок перебігу цього строку закон пов`язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, причому береться до уваги момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про відповідне порушення, а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення чи дії є порушенням.
Із матеріалів справи слідує, що про прийняття щодо нього оскаржуваних рішень та про факт призову на військову службу позивач об`єктивно дізнався 08.01.2026 - у день фактичного доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_6 , проходження військово-лікарської комісії та видання наказу про призов, що підтверджується, зокрема, складеним того ж дня актом про відмову позивача від отримання довідки ВЛК. Саме із цієї дати позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. Натомість, позовну заяву подано 30.04.2026, тобто зі значним пропуском установленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення до суду.
Доводи позивача про те, що про зміст рішень він дізнався лише з листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.02.2026, суд оцінює критично, оскільки навіть за такого обчислення (з 27.02.2026) місячний строк звернення до суду на дату подання позову (30.04.2026) є пропущеним. При цьому суд враховує, що позивач з 08.01.2026 фактично перебуває у статусі військовослужбовця. Крім того, позивач пов`язує доводи про протиправність його призову із протиправністю довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.01.2026, строк на оскарження якої становить 6 місяців. 
За таких обставин суд критично оцінює доводи про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, дія якого в подальшому продовжувалася, а Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Згідно з п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Спірні правовідносини в частині проведення військово-лікарської експертизи врегульовано Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402).
Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови). 
Згідно з п. 3.2 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей; висновки про придатність або непридатність військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також встановлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду, що засвідчується особистим підписом лікаря.
Пунктом 3.4 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що під час огляду військовозобов`язаним проводяться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові, визначення групи крові та резус-належності, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, електрокардіографія, а особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску та дослідження крові на цукор; інші дослідження проводяться за показаннями. 
Згідно з п. 3.5 цієї глави до початку медичного огляду ТЦК та СП отримує дані щодо осіб з інвалідністю, а військовозобов`язаний зобов`язаний надати членам ВЛК медичну карту амбулаторного хворого, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в електронній системі охорони здоров`я; зазначені документи, а також особові справи ТЦК та СП до початку огляду подає для вивчення у ВЛК.
Із наведеного слідує, що визначення ступеня придатності особи до військової служби здійснюється за результатами повного та всебічного медичного огляду, який передбачає не лише огляд лікарями відповідних спеціальностей, але й проведення обов`язкових лабораторних та інструментальних досліджень, вивчення наявної медичної документації, у тому числі відомостей, що містяться в електронній системі охорони здоров`я та в особовій справі військовозобов`язаного.
Суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 виснував, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби; у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за Центральною військово-лікарською комісією. 
Отже, суд не вправі підміняти собою військово-лікарську комісію та самостійно визначати ступінь придатності особи до військової служби.
Положенням № 402 встановлено чіткий порядок оскарження постанов (висновків) військово-лікарських комісій. 
Згідно з п. 2.5.4 розділу І Положення № 402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК; скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК обласних ТЦК та СП. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
При цьому, в судовому порядку відповідно до п.п. п.п. 2.3.5, 2.4.10 розділу І Положення № 402 можуть оскаржуватися рішення (постанови) військово-лікарських комісій регіону та Центральної ВЛК.
Матеріалами справи підтверджується, що медичний огляд позивача проведено позаштатною військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_4 , висновок якої оформлено довідкою ВЛК № 2026-0108-1406-5542-0 від 08.01.2026. 
Доказів того, що позивач у визначеному Положенням № 402 порядку звертався із заявою (скаргою) на зазначений висновок до вищестоящої штатної ВЛК або проходив контрольний (повторний) медичний огляд, матеріали справи не містять. 
Таким чином, позивач не скористався встановленим Положенням № 402 порядком оскарження висновку позаштатної ВЛК за ієрархічним підпорядкуванням, що передбачає, зокрема, можливість його перегляду по суті та проведення повторного медичного огляду з урахуванням наявних у позивача захворювань. 
Станом на час розгляду справи висновок ВЛК від 08.01.2026 про придатність позивача до військової служби в установленому порядку не скасований і не змінений та є чинним.
Застосовуючи наведене до спірних правовідносин, суд зазначає таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України), це не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Матеріалами справи підтверджується, що 08.01.2026 позивача скеровано на проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатами якої комісією прийнято рішення про придатність позивача до військової служби, оформлене довідкою ВЛК № 2026-0108-1406-5542-0 від 08.01.2026. Зазначений висновок прийнято належним суб`єктом - військово-лікарською комісією, до компетенції якої віднесено проведення військово-лікарської експертизи та визначення придатності особи до військової служби, у межах наданих їй Положенням № 402 повноважень.
Доводи позивача про те, що військово-лікарську комісію він фактично не проходив, медичний огляд мав формальний характер, обов`язкові лабораторні та інструментальні дослідження не проводилися, а лікарями відповідних спеціальностей він не оглядався, ґрунтуються виключно на його власних твердженнях і не підтверджені належними та допустимими доказами. 
Сам по собі факт проведення медичного огляду та прийняття висновку ВЛК в один день не свідчить про порушення процедури, оскільки Положення № 402 не встановлює мінімальної тривалості медичного огляду та не виключає його проведення і прийняття висновку протягом одного дня. 
Натомість відповідачем 2 надано довідку ВЛК, складену за результатами огляду, а від отримання цієї довідки позивач відмовився, про що складено акт про відмову від підпису.
Суд також враховує, що згідно з п. 3.5 глави 2 розділу ІІ Положення № 402 саме на військовозобов`язаного покладено обов`язок під час проведення медичного огляду надати членам ВЛК медичну карту амбулаторного хворого, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, якщо така інформація відсутня в електронній системі охорони здоров`я. 
Матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується, що під час проходження комісії жодних медичних документів він не подавав. 
За таких обставин неподання позивачем медичних документів, які могли б свідчити про наявність у нього захворювань, що виключають або обмежують придатність до військової служби, не може бути поставлене у вину військово-лікарській комісії та не свідчить про протиправність її висновку.
Посилання позивача на наявність в особовій справі за попереднім місцем обліку медичних документів про стан його здоров`я суд оцінює критично, оскільки позивач, який стверджує про існування таких документів і захворювань, не надав суду ані самих медичних документів, ані доказів того, що відповідні діагнози об`єктивно впливають на ступінь його придатності до військової служби. 
Належним механізмом урахування наявних захворювань за встановленого Положенням № 402 порядку є звернення зі скаргою до вищестоящої штатної ВЛК та проходження контрольного (повторного) медичного огляду, яким позивач не скористався.
За наведеного суд доходить висновку, що позивачем не доведено протиправності дій Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 під час проведення медичного огляду, а так само не доведено невідповідності висновку ВЛК від 08.01.2026 вимогам Положення № 402. 
Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій ВЛК та про визнання протиправною і скасування довідки ВЛК від 08.01.2026 задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 08.01.2026 № 13 в частині призову позивача на військову службу та направлення до військової частини НОМЕР_1 , а також рішення (наказу) командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування позивача до списків особового складу, то суд зазначає таке. 
Зазначені вимоги є похідними від вимог про визнання протиправними дій ВЛК та скасування довідки ВЛК від 08.01.2026. Оскільки судом не встановлено протиправності висновку ВЛК про придатність позивача до військової служби, який і є передумовою для прийняття рішення про призов, відсутні підстави й для висновку про протиправність похідних від нього наказів про призов та зарахування до списків особового складу військової частини.
Крім того, суд враховує усталену правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23, згідно з якою відновлення порушеного права повинне відбуватися в межах спірних правовідносин за участю їх учасників.
Позивач із 08.01.2026 набув статусу військовослужбовця та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Водночас, з рапортом про звільнення його з військової служби до військової частини НОМЕР_1 позивач не звертався. 
Суд вказує, що підстави та порядок звільнення військовослужбовців з військової служби визначені ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, і пов`язуються не лише із самим фактом порушення процедури призову.
За наведеного не підлягає задоволенню й похідна позовна вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 
При цьому, належним механізмом захисту прав позивача за наявності в нього захворювань, що можуть впливати на придатність до військової служби, є проходження військово-лікарської комісії у встановленому Положенням № 402 порядку та вирішення в подальшому питання про звільнення з військової служби за наявності на те відповідних підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваних рішень та дій відповідачів, а обраний позивачем спосіб захисту в частині скасування реалізованих наказів про призов і зарахування та виключення зі списків особового складу не є належним і ефективним, у зв`язку з чим позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
В силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 30.06.2026.

Суддя Потабенко В.А.