Номер провадження: 22-ц/813/4123/26 
Справа № 947/18767/25
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
21.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,
за участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 ,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2025 року,
за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про захист прав споживачів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2025 року  ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» про захист прав споживачів, в обґрунтування якого зазначила, що є побутовим споживачем за адресою: АДРЕСА_1 , має відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та отримує від відповідача послуги на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № П01001/502499.
14 березня 2025 року АТ «ДТЕК Одеські електромережі» склало акт № 8008408 про порушення пункту 2.3.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), а саме: використання побутового тарифу для непобутових потреб - функціонування пансіонату «Бабушкін Дім». 14 березня 2025 року відповідачем складено акт-вимогу № 6000966 з додатковою вимогою. 20 березня 2025 року АТ «ДТЕК Одеські електромережі» попередило про припинення енергопостачання за адресою: АДРЕСА_1 з 23 квітня 2025 у випадку невиконання акта-вимоги № 6000966. 29 квітня 2025 року відповідачем прийнято рішення, зокрема про здійснення заходів з усунення виявленого порушення.
Позивач стверджує, що є побутовим споживачем, і за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано жодного комерційного підприємства та не ведеться комерційна діяльність, а використання (споживання) електричної енергії здійснюється для власних побутових потреб житлового будинку. За цією адресою розташований приватний житловий будинок, будь-які вивіски, що могли б свідчити про комерційну діяльність, відсутні. Зазначає, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» не надало жодних підтверджень існування пансіонату «Бабушкін Дім», вивісок, за адресою позивача ані в Акті про порушення № 8008408 від 14.03.2025, ані під час розгляду на комісії (Протокол № 34/15 від 29.04.2025), що є порушенням вимог ПРРЕЕ щодо належного обґрунтування та документального підтвердження порушення.
Позивач зазначає, що не знав про одностороннє припинення договору № П01001/502499 та не підтверджував будь-яке врегулювання договірних відносин з відповідачем, додатки до договору № 571000040228 не підписував. 
Враховуючи викладене, позивач просила суд: скасувати акт про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року, виданий АТ "ДТЕК Одеські електромережі"; скасувати акт-вимогу № 6000966 від 14.03.2025 року, виданий АТ "ДТЕК Одеські електромережі"; визнати дії комісії (Протокол № 34/15 від 29.04.2025 року) неправомірними через невідповідність ПРРЕЕ; визнати договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № П01001/502499, між АТ "ДТЕК Одеські електромережі" та ОСОБА_1 відповідно до Типового договору про стандартне приєднання до електричних мереж, з обліковим рахунком № НОМЕР_1 дійсним і не розірваним та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 30 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Одеські електромережі»про захист прав споживачів залишив без задоволення.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» діяло у межах наданих йому повноважень та при дотриманні законодавства України в сфері електроенергетики. Звертаючись до суду з позовомпозивач стверджував, що жодної комерційної діяльності по спірній адресі не здійснюється та позивач не має жодного відношення до пансіонату для літніх людей "Бабушкін Дім", однак, доказів цього - актуального техпаспорту на належний їй житловий будинок, фотографій цього будинку, експертних висновків зі спірного питання тощо не надав, з клопотанням про проведення виїздного судового засідання не звертався, клопотання про проведення судової експертизи не заявив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про захист прав споживачів, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , посилається на неврахування судом першої інстанції доводів щодо невідповідності адреси позивача та адреси за якою можливо знаходиться пансіонат. Відповідачем не надано фотознімків вивісок чи інших документів що підтверджують здійснення позивачем підприємницької діяльності, акт про порушення складено з порушенням ПРРЕЕ . Судом першої інстанції не враховано принцип свободи договору, зважаючи на який договір № П01001/502499 є чинним, а одностороннє його розірвання суперечить положенням ст. 651 ЦПК України. Окрім зазначеного відповідачем не доведено істотного порушення вказаного договору позивачем, посилається на позицію Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20.
Договір № 571000040228 позивачкою не укладався, зава-приєднання чи інші докази волевиявлення на укладення такого договору, відповідачем не надано.
Додані відповідачем до відзиву докази є електронними документами мали відповідати вимогам ст. 100 ЦПК України.
Судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам про порушення комісією вимог ПРРЕЕ: протокол комісії від 29.04.2025 року не містить заперечень позивача, позивач не отримувала повідомлення про перевірку заплановану на 14.03.2025 року. Пояснення надані третьою особою суд першої інстанції врахував, хоча останні не містять аналізу процедурних порушень відповідача.
Також посилається на порушення норм процесуального права в частині постановлення судом першої інстанції ухвал: про відмову у проведенні відеоконференції (ухвала від 27.05.2025 року та 17.06.2025 року), відмову у забезпеченні позову (ухвали від 23.05.2023 року та від 16.06.2025 року), відмову у наданні протоколу судового засідання та відмови витребуванні доказів (ухвала від 30.06.2025 року).

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.08.2025 року відповідачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 та її представник копію ухвали про відкриття провадження отримали 09.08.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги АТ «ДТЕК Одеські електромережі» отримало 09.08.2025 року о 9:55:33 та 28.07.2025 року о 23:11:53 відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги Національна комісія, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг отримало 19.08.2025 року о 18:54:16 та 19.08.2025 року о 19:15:19 відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
18.08.2025 року за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2025 року залишити без змін, посилаючись на те, що 14.03.2025 уповноваженими представниками АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» під час перевірки за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 33/3а, виявлено порушення ПРРЕЕ. Інформація про порушення виявлена по факту вивіски та інтернет-ресурсів. Примірник акта разом із додатками та запрошенням на засідання комісії, призначене на 22.04.2025, було направлено рекомендованим листом від 18.03.2025 №101/29/03-216. Зауважує, що на об`єкті побутового  споживача  має  бути забезпечений  окремий комерційний облік електричної  енергії, що використовується на непобутові потреби Надані скаржником заперечення до акта про порушення під час засідання комісії прийняті до уваги та під час розгляду акту надані відповідні роз`яснення по суті.
Будь-яких додаткових доповнень,  зауважень, звернень, доказів що б підтверджували відсутність споживання  з боку  побутового  електричної енергії на непобутові потреби від споживача  на адресу АТ  «ДТЕК Одеські Електромережі» не надходило.
25.08.2025 року за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд третьою особою подано пояснення, в яких зазначає зокрема про те, що в ПРРЕЕ відсутня вимога щодо необхідності попередження споживача про здійснення заходів щодо проведення контрольного огляду  засобів комерційного обліку або щодо проведення технічної перевірки засобів вимірювання. Третя особа просить розглянути апеляційну скаргу за її відсутності з урахуванням наданих пояснень.
Клопотання скаржника про витребування доказів не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Положеннями ч. 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України).
Київським районним судом м. Одеси ухвалою від 23.05.2025 року відкрито провадження у справі призначено підготовче судове засідання на 15.06.2023 року.
Як вбачається із матеріалів справи із аналогічним клопотанням про витребування доказів позивач звертався 18.06.2025 року до суду першої інстанції, то вказані обставини свідчить про пропуск позивачем процесуального строку, визначеного ч. 2 ст. 83 ЦПК України.
Скаржником в клопотанні до апеляційного суду питання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів не порушується.
Окрім зазначеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що обставини, якими представник позивача обґрунтовує клопотання про витребування доказів це не надання доказів відповідачем на адвокатські запити.
Колегія суддів зауважує, що представником позивача до позовної заяви було додано копію адвокатського запиту від 01.04.2025 року та відповіді на запит № 21/321 від 07.04.2025 року, що підтверджується списком додатків до позову. Отже представнику позивача обставини ненадання доказів були відомі на час подання позову, однак останній клопотань про витребування доказів у визначений процесуальний строк в суді першої інстанції не заявив.
Також не підлягає задоволенню клопотання про приєднання доказів наданих скаржником 19.02.2026 року, а саме лист від 12.02.2026 року, попередження від 10.02.2026 року
У частинах 5-6 статті 43 ЦПК України визначено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Частиною 7 статті 43 ЦПК України передбачено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Клопотання про приєднання доказів подані представником скаржником 19.02.2026 року на електронну адресу суду апеляційної інстанції електронною поштою.
Ураховуючи положення ЦПК України, адвокат Кешкентій Д.В., мав право подати клопотання про приєднання доказів або в письмовій формі, або в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», проте клопотання про приєднання доказів подана адвокатом Кешкентій Д.В., який діє від імені ОСОБА_1 , на електронну адресу суду апеляційної інстанції електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису, що дає підстави стверджувати, що скаржник використав спосіб звернення до суду не передбачений чинним процесуальним законодавством.
В судове засідання учасники справи не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
15.05.2026 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.
19.05.2026 року представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, вмотивоване зайнятістю в іншій справі.
19.05.2026 року від представника позивача надійшло заперечення щодо відкладення розгляду справи, вмотивоване ненаданням доказів зайнятості представника відповідача в іншій справі. Представник позивача просив провести розгляд справи за відсутності відповідача.
Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у клопотанні не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника відповідача, також не мотивовано необхідність його безпосередньої явки до суду та не надано доказів на підтвердження зайнятості представника відповідача. 
З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності сторін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» діяло у межах наданих йому повноважень та при дотриманні законодавства України в сфері електроенергетики. Звертаючись до суду з позовомпозивач стверджував, що жодної комерційної діяльності по спірній адресі не здійснюється та позивач не має жодного відношення до пансіонату для літніх людей "Бабушкін Дім", однак, доказів цього - актуального техпаспорту на належний їй житловий будинок, фотографій цього будинку, експертних висновків зі спірного питання тощо не надав, з клопотанням про проведення виїздного судового засідання не звертався, клопотання про проведення судової експертизи не заявив.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18) вказано, що «захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. 
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права».
Зазначене відповідає висновку викладеному Верховним Судом у постанові від 24.02.2021 року у справі № 210/673/18.
Звертаючись до суду з позовом позивач просив, зокрема скасувати акт про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року, виданий АТ "ДТЕК Одеські електромережі"; 
Колегія суддів зауважує, що складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання ПРРЕЕ.  
Оскарження факту складення акта про порушення, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11.02.2020 року у справі № 234/18252/18 та постанові від 06.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд не врахував вказані вище положення чинного законодавства України та дійшов помилкового висновку, щодо розгляду справи в частині вирішення позовних вимог позивача про скасування акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року. 
Тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю відповідно до п.1ч.1 ст.255 ЦПК України.
Щодо вимог позивача про скасування Акту-вимоги 6000906 від 14.03.2025 року та визнання дій комісії (протокол № 34/15 від 29.04.2025 року) неправомірними, то колегія судді вважає за необхідне зазначити таке. 
Зі змісту доводів заяв по суті спору позивача вбачається, що останній не погоджується саме з вимогою позивача викладеною в акті-вимозі та протоколі № 34/15 від 29.04.2025 року - здійснити заходи негайного припинення електроенергії на непобутові потреби та організації комерційного обліку на непобутові потреби та/або укладення договору з електропостачальником за відповідним тарифом.
Отже позивачем фактично оскаржується рішення комісії, оформлено протоколом засідання комісії № 34/15 від 29.04.2025 року по розгляду акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).
Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути як необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, так і необхідність вчинення позивачем інших, ніж виконання судового рішення, дій. За загальним правилом один спір треба вирішувати у межах одного судового процесу в одній судовій юрисдикції. Інакше кажучи, не допускається вирішення одного спору у декількох судових справах, зокрема у різних судових юрисдикціях (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (п. 44), від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (п. 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (п. 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (п. 82), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (п. 50), від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (п. 94)).
Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви. Але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст і обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть різнитися. Однак принаймні на рівні формулювання викладу їхнього змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною (див.: «mutatis mutandis» постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19 (абзаци п`ятий і шостий пункту 15).
З огляду на викладене, керуючись принципом процесуальної економії, враховуючи доводи позивача неодноразово викладені в заявах по суті спору, зміст і характер відносин між сторонами, а також установлені обставини справи ккоелгія суддів вважає, що спір виник саме у зв`язку з незгодою позивача з рішенням комісії оформленим протоколом засідання комісії № 34/15 від 29.04.2025 року, а саме, що електрична енергія, яка використовується на об`єкті побутового споживача як на побутові, так і на непобутові потреби, має обліковуватись комерційними облікам з укладанням відповідних договорів та з Актом-вимогою щодо здійснення заходів негайного припинення електроенергії на непобутові потреби та організації комерційного обліку на непобутові потреби та/або укладення договору з електропостачальником за відповідним тарифом.
Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Частиною першою статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - ПРРЕЕ) від 14 березня 2018 року № 312.
Акт про порушення № 8008408 складено 15.03.2025 року за порушення п. 2.3.12 ПРРЕЕ.
Відповідно до п. 2.3.12 ПРРЕЕ (тут і далі в редакції станом на час складання акта про порушення) споживання електричної енергії за відповідним тарифом (ціною) відповідно до комерційної пропозиції має бути забезпечене окремим комерційним обліком.
Окремі фізичні точки комерційного обліку мають бути забезпечені засобами вимірювальної техніки, які дають можливість організувати комерційний облік за відповідним тарифом (ціною) на всій площадці вимірювання.
Вид об`єкта електрифікації та призначення використання електроустановок площадок вимірювання, в тому числі для окремого обліку споживання на непобутові потреби, відображаються в паспорті точки розподілу/передачі.
У разі зміни потреб споживання на об`єкті індивідуального побутового споживача, інформація щодо типу споживання (побутові/непобутові потреби) площадок вимірювання відображається в паспорті точки розподілу/передачі.
Електрична енергія, яка використовується на об`єкті індивідуального побутового споживача на непобутові потреби, зокрема для підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, надання платних послуг, здійснення нотаріальної діяльності, діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, діяльності зі створення віртуальних активів (майнінгу), надання інших платних послуг, у тому числі у сфері сільського зеленого туризму тощо, обліковується за умовною (віртуальною) точкою комерційного обліку окремо та оплачується за відповідними тарифами (цінами) для непобутових споживачів електропостачальника.
У разі споживання електричної енергії на об`єкті споживача (крім побутового споживача) за фіксованою ціною для побутових споживачів (колективний побутовий споживач, утримання місць загального користування, технічні цілі та інші випадки передбачені законодавством) та на цілі, для яких застосування фіксованої ціни на електричну енергію не передбачено, споживач має звернутись до оператора системи із заявою про організацію окремого обліку споживання електричної енергії на непобутові потреби, шляхом встановлення додаткового засобу обліку.
У разі виявлення оператором системи фактів споживання побутовим споживачем та іншими споживачами електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби (на потреби для яких застосування фіксованої ціни на електричну енергію не передбачено) оператор системи складає акт про порушення ПРРЕЕ, в якому зазначаються зобов`язання споживача здійснити заходи з усунення виявленого порушення шляхом негайного припинення споживання електричної енергії на непобутові потреби та протягом 30 днів з дня складення акта про порушення ПРРЕЕ організації комерційного обліку на непобутові потреби та укладення договору з електропостачальником за відповідним тарифом. Підтвердженням факту споживання електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби, можуть слугувати: отримана інформація від місцевих органів державної влади, місцевого самоврядування, податкової служби; рекламні вивіски та фасадні таблички на об`єктах; зафіксовані фото (відео) з відповідною рекламою; рекламна інформація з продажу товарів чи надання платних послуг на відповідних сайтах мережі Internet, тощо.
Відповідно до п. 2.3.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку виробництво, передача, розподіл, постачання та споживання електричної енергії без розрахункових засобів комерційного обліку не допускається.
Відповідно до п. 5.1.1 ПРРЕЕ оператор системи має право: отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів; проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності; контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил; складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики; на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача.
Відповідно до п. 5.5.5 пп. 1, 20 ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); не допускати безоблікового використання електричної енергії або використання електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єктах, які розраховуються за електричну енергії за тарифом побутових споживачів, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового використання електричної енергії.
Судом першої інстанції встановлено, що АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» з 01.01.2019 року є оператором системи розподілу на території м. Одеси та Одеської області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, що видана згідно постанови НКРЕКП від 06.11.2018 року № 1345.
ОСОБА_1 є власником нерухомого майна: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1792,5 кв.м, житлова площа 566,9 кв.м складова частина об`єкта нерухомого майна – житловий будинок А, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 428330621.
Позивач зазначає що отримувала послуги з електропостачання на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № П01001/502499. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.
ПРРЕЕ вимога щодо необхідності попередження споживача про здійснення заходів щодо проведення контрольного огляду  засобів комерційного обліку або щодо проведення технічної перевірки засобів вимірювання не передбачена, тому посилання на неповідомлення про перевірку колегія суддів відхиляє.
Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.
Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж після пред`явлення ними службових посвідчень.
В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують графічне зображення (п. 8.2.5 ПРРЕЕ).
У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення або залишення ним місця порушення в акті про порушення робиться відповідний запис. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.
Відповідно до п. 8.2.6 ПРРЕЕ акт про порушення розглядається комісією з розгляду актів про порушення, що створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників оператора системи.
Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.
У разі розгляду акта щодо використання на об`єкті побутового споживача електричної енергії на непобутові потреби, оператор системи додатково запрошує на засідання комісії електропостачальника та надсилає копію відповідного акта про порушення.
Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.
14.03.2025 року представниками АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» при проведенні перевірки на об`єкті – приватний пансіонат для людей похилого віку «Бабусин дім», власник ОСОБА_1 на предмет дотримання ПРРЕЕ за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено порушення Правил, а саме згідно змісту акту «п. 2.3.12 ПРРЕЕ – споживання побутовим споживачем та іншими споживачами електричної енергії за фіксованою ціною для побутових споживачів на непобутові потреби, а саме пансіонат для людей похилого віку «Бабушкін Дім». Набута інформація виявлена по факту (вивіски) та інтернет ресурси. Порушення продемонстровано клієнту». Заходи які необхідно вжити: усунення виявленого порушення, шляхом негайного припинення споживання електричної енергії на непобутові потреби протягом 10 днів шляхом негайного припинення споживання ел. енергії на непобутові потреби в організації окремого обліку на непобутові потреби та укладення договору про постачання/розподіл електричної енергії. Комісія оператора системи з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 10.04.2025 року о 9 годині 30 хвилин. ОСОБА_1 від підпису відмовилась. До акта про порушення додано фото та відеозаписи, акт-вимога. Вказане підтверджується актом про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року.
14.03.2025 року представниками оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» на підставі акта № 8008408, за участю власника ОСОБА_1 приватний пансіонат для людей похилого віку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 складено акт-вимогу щодо приведення розрахункових засобів обліку та схем їх підключення у відповідність до вимог ПРРЕЕ, ККО, ПУЕ, ПТЕЕС та інших нормативно-правових документів № 6000966 з вимогою п. 2.3.12 ПРРЕЕ здійснити заходи негайного припинення електроенергії на непобутові потреби та організації комерційного обліку на непобутові потреби та/або укладення договору з електропостачальником за відповідним тарифом, термін виконання о 15.04.2025 року. ОСОБА_1 від підпису відмовилась.
18 березня 2025 року АТ "ДТЕК Одеські електромережі" листом №101/29/03-2161, повідомило ОСОБА_1 про розгляд Акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 комісією з розгляду актів 22 квітня о 9 годину 30 хвилин. До листа згідно додатків долучено: другий екземпляр з акта про порушення, акт-вимога, попередження про припинення постачання електроенергії за невиконання ату-вимоги щодо приведення розрахункових засобів обліку у відповідність до вимог нормативних документів 
З попередження про припинення постачання електроенергії за невиконання ату-вимоги щодо приведення розрахункових засобів обліку у відповідність до вимог нормативних документів вбачається, що у зв`язку з невиконанням акту-вимоги № 6000966 від 14.03.2025, виданого персоналом ЦРКВ, щодо приведення розрахункових засобів обліку у відповідність вимогам нормативних документів на об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності до п.п. 4 п. 11.5.2 «Кодексу системи розподілу», затвердженого Постановою НКРЕКП України № 310 від 14.03.2018, необхідно вжити заходи по відключенню електрообладнання та підготувати вимкнене обладнання для опломбування. У випадку не припинення електроспоживання своїми заходами, електроспоживання буде припинено з живильних центрів 23.04.2025 року. ОСОБА_1 від підпису відмовилась.
24.03.2025 року вищевказаний лист отримано за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 33-3а, про що свідчить довідка з офіційного сайту Укрпошти.
22.04.2025 року представник споживача надав заяву вх. № 101/02 – 6482 про перенесення засідання на 29.04.2025 року.
29.04.2025 року відбулось засідання комісії по розгляду актів про порушення, на яке з`явився уповноважений представник споживача адвокат Шалько О.В.
На засіданні комісії було прийнято рішення: нарахування по акту про порушення згідно видів порушення визначених главою 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ не проводити; здійснити заходи з усунення виявленого порушення; електрична енергія, яка використовується на об`єкті побутового споживача як на побутові так і на непобутові потреби, має обліковуватись комерційними облікам згідно вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії (Постанова НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. зі змінами та доповненнями) та Кодексу комерційного обліку (Постанова НКРЕКП №311 від 14.03.2018 р. зі змінами та доповненнями) з укладанням відповідних договорів, що підтверджується протоколом № 34/15 від 29.04.2025 року. Копію протоколу, повідомлення для споживача про врегулювання договірних відносин з додатками та супровідним листом від 29.04.2025 за вих № 101/29/03-3230 направлено рекомендованим листом з повідомленням та по email.
Представником споживача ОСОБА_3 до АТ "ДТЕК Одеські електромережі" 28.04.2025 року надавались заперечення до акта про порушення, в яких представник посилався на невідповідність адреси за якою проведено перевірку та місцезнаходження пансіонату. 
Колегія суддів погоджується з доводами в частині порушення процедури складання акта про порушення та зауважує, що порядок складання акта визначено положеннями п. 8.2.5 ПРРЕЕ.
Відповідно до вказаного пункту ПРРЕЕ акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.
Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення та пред`являти документ, що посвідчує його особу, про що зазначається в акті про порушення.
Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки.
У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення або залишення ним місця порушення в акті про порушення робиться відповідний запис. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.
Акт про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року як не містить підпису незаінтересованої особи, так і споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки та в акті зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовилась. 
У цьому разі акт про порушення № 8008408 відповідно до п. 8.2.5. ПРРЕЕ вважався дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.
Акт про порушення № 8008408 містить відомості про те, що його підписано представниками оператора системи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Також апеляційний суд зауважує, що фото та відеофіксація, яка відповідно до відомостей акта про порушення проводилась, до матеріалів справи відповідачем не долучена.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено дотримання вимог пункту 8.2.5 ПРРЕЕ під час оформлення акта про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року. За відсутності підпису споживача акт міг вважатися дійсним лише за умови його підписання більше ніж одним уповноваженим представником оператора системи та незаінтересованою особою або за наявності відеофіксації відмови споживача від підписання акта. Разом із тим матеріали справи не містять доказів участі незаінтересованої особи при складанні акта, а відеоматеріали, на які міститься посилання в самому акті, відповідачем до суду не надані. 
Факт відмови ОСОБА_1 від підписання акта про порушення не підтверджений належними та допустимими доказами.
ОСОБА_1 зазначалося, що на час складання акта про порушення перебувала за кордоном, так як з 2022 року не проживає в Україні (підтверджується паспортом громадянина Румунії та документами про місце проживання в Італії), відповідно не могла надати доступ до об`єкта споживача та відмовитись від підписання акта про порушення.
Окрім зазначеного, апеляційний суд зауважує також, що відповідачем не доведено місцезнаходження пансіонату « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 з огляду на таке.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за адресою належного позивачу об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1 здійснюється діяльність пансіонату для літніх людей «Бабушкін дім». Навпаки, з роздруківки з мережі Інтернет вбачається, що місцезнаходженням вказаного пансіонату є адреса: м. Одеса, вул. Довга, 33.
При цьому під час розгляду комісією акта про порушення представником позивача подавалися письмові заперечення, в яких зверталась увага на невідповідність адреси проведення перевірки та адреси місцезнаходження пансіонату. Однак зазначеним доводам належної оцінки комісією не надано, мотивів їх відхилення у протоколі засідання не наведено, а будь-яких доказів на підтвердження того, що діяльність пансіонату здійснюється саме за адресою об`єкта позивача, відповідачем не надано. 
Фотознімки долучені до матеріалів справи та на які міститься посилання в акті про порушення вказаних висновків не спростовують, з останніх неможливо визначити як адресу місцезнаходження будинку, так і те що вказаний будинок є пансіонатом «Бабушкін дім». 
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що вивіска на паркані будинку не містить відомостей про адресу здійснення діяльності адвоката, а з наданих представником позивача доказів, зокрема відомостей з Єдиного реєстру адвокатів вбачається що, ні адреса: АДРЕСА_3 , ні адреса: АДРЕСА_1 не є місцем здійснення діяльності адвоката.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про скасування Акта-вимоги № 6000966 від 14.03.2025 року та визнати неправомірним рішення комісії по розгляду акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року, оформлене протоколом № 34/15 від 29.04.2025 року, в частині, що електрична енергія, яка використовується на об`єкті побутового споживача як на побутові так і на непобутові потреби, має обліковуватись комерційними облікам згідно вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії (Постанова НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. зі змінами та доповненнями) та Кодексу комерційного обліку (Постанова НКРЕКП №311 від 14.03.2018 р. зі змінами та доповненнями) з укладанням відповідних договорів, підлягають задоволенню. 
Щодо вимоги про визнання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № П01001/502499, між АТ "ДТЕК Одеські електромережі" та ОСОБА_1 відповідно до Типового договору про стандартне приєднання до електричних мереж, з обліковим рахунком № НОМЕР_1 дійсним і не розірваним.
В цій частині апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 07.07.2023 року у справі № 906/540/22. У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що «Позов про визнання договорів дійсними, а зобов`язань - чинними, спрямований, по суті, на визнання недійсним одностороннього правочину із розірвання договору і на спонукання іншої сторони договору на подальше виконання її обов`язків у натурі. … У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/309/18 зазначено, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту)».
Колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту не є належним та ефективним у спірних правовідносинах.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення норм процесуального права в частині постановлення судом першої інстанції ухвал про відмову в забезпеченні позову апеляційний суд вважає за необхідне зазначити.
Ухвалою від 23.05.2025 року Київський районний суд м. Одеси у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про захист прав споживачів відмовив в повному обсязі.
Ухвалою від 16.06.2025 року Київський районний суд м. Одеси у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про захист прав споживачів відмовив в повному обсязі.
Апеляційний суд зауважує, що положеннями п. 4 ст. 353 ЦПК України ухвала про скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Прохальна частина апеляційної скарги не містить вимог щодо скасування ухвал Київського районного суду м. Одеси від 23.05.2025 року та 16.06.2025 року. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про оскарження зазначених ухвал у встановленому законом порядку відповідно до статті 353 ЦПК України.
З огляду на те, що предметом апеляційного перегляду у даному провадженні є рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 року ухвалене по суті спору, доводи апеляційної скарги щодо незгоди із вказаними ухвалами не підлягають оцінці апеляційним судом у межах цього апеляційного провадження.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованої відмови у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції, колегія суддів зазначає таке. 
25 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача - ОСОБА_2 звернувся з заявою про участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції. 
Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 27.05.2025 року відмовив у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвала обґрунтована тим, що в суді немає стабільної технічної можливості для забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю достатньої кількості спеціальних приміщень для проведення дистанційних судових засідань, а наявна кількість залів судових засідань не забезпечує охоплення власних потреб суду в приміщеннях для проведення судових засідань.
13 червня 2025 року через систему «Електронний суд» позивач звернулася з заявою про участь у судових засіданнях по справі № 947/18767/25 в режимі відеоконференції на постійній основі. 
Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 17.06.2025 року відмовив у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвала обґрунтована тим, що в суді немає стабільної технічної можливості для забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю достатньої кількості спеціальних приміщень для проведення дистанційних судових засідань, а наявна кількість залів судових засідань не забезпечує охоплення власних потреб суду в приміщеннях для проведення судових засідань.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Аналіз норм права вказує на те, то участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції є нічим іншим, як правом учасника, що реалізується судом без виключень, окрім відсутності у суду технічної можливості проведення відеоконференції (аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 09.08.2023 року у справі № 161/10117/21).
З огляду на те, що відмова у проведення судового засідання в режимі відеоконференції обґрунтована відсутністю стабільної технічної можливості для забезпечення проведення судових засідань в режимі відеоконференції, а також враховуючи те, що позивачем реалізовано право на подання як заяв по суті справи, так і процесуальних клопотань апеляційний суд вважає, що відмова у задоволення клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не є порушенням норм процесуального права.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованої відмови у витребуванні доказів, колегія суддів зазначає таке. 
18 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача звернувся з клопотанням про витребування доказів, в якому просив витребувати від відповідача АТ «ДТЕК Одеські електромережі»: копію Договору № П01001/502499 станом на 14.03.2025 та станом на 29.04.2025, разом із усіма додатками, заявою-приєднанням та актом розмежування балансової належності; копію Договору № 571000040228 від 29.04.2025 року разом із усіма додатками та заявою-приєднанням, підписаними сторонами, заявою-приєднанням, додатковою угодою про припинення договору № П01001/502499 та інше; копії посадових інструкцій працівників АТ «ДТЕК Одеські електромережі» станом на 14.03.2025; копію Положення про комісію з розгляду актів про порушення АТ «ДТЕК Одеські електромережі» станом на 29.04.2025, разом із усіма додатками та наказом про його затвердження, накази про призначення членів комісії, тощо стосовно діяльності комісії; копію довіреностей.
Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 30.06.2025 року відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про захист прав споживачів.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання подано з пропуском встановленого процесуального строку та клопотання про витребування доказів не містить обґрунтування неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від позивача.
В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що самостійно отримати необхідні документи не зміг, оскільки відповідач не надав їх ані у відповідь на адвокатські запити до подання позову, ані під час розгляду справи.
Апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За вимогами ст. 13 ЦПКУкраїни суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. 
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Положеннями ч. 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України).
В цій частині апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постанові від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18), відповідно до яких змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.
Звертаючись з позовною заявою, позивачем клопотань про витребування доказів не заявлялось.
Київським районним судом м. Одеси ухвалою від 23.05.2025 року відкрито провадження у справі призначено підготовче судове засідання на 15.06.2023 року.
З клопотанням про витребування доказів представник позивача звернувся 18.06.2025 року, отже з пропуском процесуального строку, визначеного ч. 2 ст. 83 ЦПК України.
Позивачем питання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів не порушувалось, останнє не містить відомостей про неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від його волі.
Окрім зазначеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що обставини, якими представник позивача обґрунтовує клопотання про витребування доказів це не надання інформації відповідачем на адвокатський запит від 01.04.2025 року. Однак, представником позивача до позовної заяви було додано копію адвокатського запиту від 01.04.2025 року та відповіді на запит № 21/321 від 07.04.2025 року, що підтверджується списком додатків до позову. Отже представнику позивача обставини ненадання доказів були відомі на час подання позову, однак останній клопотань про витребування доказів у визначений процесуальний строк не заявив.
Доводи апеляційної скарги про те, що ненадання протоколу судового засідання та технічного запису може свідчити про фактичну відсутність судового розгляду справи, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі твердження спростовуються наявними у матеріалах справидоказами - журналом судового засідання та технічним записом судового засідання від 30.06.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 6 ст. 367 ЦПК України).
З огляду на викладене, апеляційним судом не надається оцінка вимогам викладеним скаржником в апеляційній скарзі про визнання договору № 571000040228 неукладеним, а здійснюється перегляд справи  в межах позовних вимог заявлених в суді першої інстанції.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2025 року слід скасувати та ухвалити нове рішення. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про скасування акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року, закрити. Скасувати Акт-вимогу № 6000966 від 14.03.2025 року та визнати неправомірним рішення комісії по розгляду акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року, оформлене протоколом № 34/15 від 29.04.2025 року в частині, що електрична енергія, яка використовується на об`єкті побутового споживача як на побутові так і на непобутові потреби, має обліковуватись комерційними облікам згідно вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії (Постанова НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. зі змінами та доповненнями) та Кодексу комерційного обліку (Постанова НКРЕКП №311 від 14.03.2018 р. зі змінами та доповненнями) з укладанням відповідних договорів.
В інші частині позовних вимог відмовити. 

Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на  підстав п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то колегія суддів вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн (1211,20 грн в суді першої інстанції + 1816,80 грн в суді апеляційної інстанції).
Керуючись ст.ст. 255, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про скасування акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року, закрити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про скасування Акту-вимоги № 6000966, визнання неправомірним рішення комісії, оформлене протоколом від 29.04.2025 року, задовольнити частково.
Скасувати Акт-вимогу № 6000966 від 14.03.2025 року та визнати неправомірним рішення комісії по розгляду акту про порушення № 8008408 від 14.03.2025 року, оформлене протоколом № 34/15 від 29.04.2025 року в частині, що електрична енергія, яка використовується на об`єкті побутового споживача як на побутові так і на непобутові потреби, має обліковуватись комерційними облікам згідно вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії (Постанова НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. зі змінами та доповненнями) та Кодексу комерційного обліку (Постанова НКРЕКП №311 від 14.03.2018 р. зі змінами та доповненнями) з укладанням відповідних договорів.
В інші частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 28 "Б", ЄДРПОУ 00131713) на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий   В.А. Коновалова

Судді     Ю.П. Лозко

М.В. Назарова