ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/740/26 Справа № 212/13688/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Заборського О.В. на постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 13.11.2025 року о 08 год. 55 хв., в м. Кривий Ріг у Покровському районі, вул. Січеславська біля будинку 26, ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERY AMULET, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку відмовився. Факт руху зафіксовано на мобільний телефон iPhone 13, правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумі доходів громадян в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір 665,60 грн. 
З таким судовим рішенням не погодився захисник Заборський О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід при розгляді справи, неповно з`ясував обставини події, не дав належної оцінки доказам та дійшов помилкового висновку про доведеність вини особи. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом вини та без підтвердження іншими належними і допустимими доказами не може бути достатньою підставою для притягнення до відповідальності. Зазначає, що вина не може ґрунтуватися на припущеннях, а наявні у справі докази, на думку апелянта, не підтверджують події та складу правопорушення. Вважає, що висновок про відмову від проходження огляду спростовується відеозаписами, оскільки особа висловила згоду на проходження огляду, пройшла тест із застосуванням приладу Drager із негативним результатом, а тому факт відмови, на думку апелянта, відсутній. Зазначає, що фабула протоколу є суперечливою та не узгоджується з фактичними діями особи. Вказує, що висловлювання працівника поліції щодо можливого виявлення слідів марихуани та можливості самостійного проходження огляду свідчать, на думку сторони захисту, про неправомірний вплив на поведінку водія та ставлять під сумнів добровільність подальших дій особи. Зазначає, що самостійне проходження медичного огляду та висновок №1693 від 13.11.2025, згідно якого стан сп`яніння не виявлено, спростовує доводи про ухилення від огляду та свідчить про добросовісну поведінку водія. Вважає, що відеозапис, здійснений на мобільний телефон iPhone 13, не є належним доказом, оскільки, на думку апелянта, матеріали справи не містять даних щодо технічних характеристик запису, цілісності файлу та відсутності втручання, що ставить під сумнів допустимість такого доказу. Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним доводам сторони захисту та безпідставно відхилив аргументи щодо відсутності складу адміністративного правопорушення. Просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити адміністративну справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Надійшло клопотання від сторони захисту про розгляд справи без її участі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, вважає апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення; даними з рапорту працівника поліції про фактичні обставини скоєння адміністративного правопорушення; направленням на медичний огляд; носіями інформації з відеозаписами з бодікамери поліцейських, на яких зафіксовано обставини події та поведінку водія.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про відсутність відмови від проходження огляду та про те, що водій погоджувався пройти огляд у медичному закладі, апеляційний суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
Оскільки з матеріалів справи та відеозапису дійсно вбачається, що водій спочатку погодився пройти огляд у лікарні, повідомляв про можливе вживання наркотичних засобів у минулому та добровільно погодився пройти алкотест, результат якого склав 0 проміле. Разом з тим, негативний результат перевірки на алкогольне сп`яніння не усував необхідності проходження огляду в медичному закладі для перевірки на стан наркотичного сп`яніння, ознаки якого були виявлені працівниками поліції до проведення тесту. Як встановлено апеляційним судом, водій у подальшому добровільно відмовився від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду. Суд звертає увагу на те, що для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи від проходження огляду, за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП. Тому наведені доводи не спростовують наявності складу правопорушення.
Доводи сторони захисту про нібито тиск з боку працівників поліції шляхом висловлювань щодо можливого виявлення слідів марихуани апеляційний суд також відхиляє як необґрунтовані та безпідставні. Із відеозапису не вбачається погроз, примусу чи схиляння водія до відмови від проходження огляду. Такі висловлювання мали характер звичайного обговорення, яке ініціювалося і підтримувалося самим водієм, та не можуть розцінюватися як вплив, що виключав добровільність його подальшого рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що самостійно пройдений водієм медичний огляд спростовує факт правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними.
Проходження огляду самостійно не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та вважається недійним.
Так, п. 9 розділу ІІ Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду поліцейський забезпечує доставку особи до закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Огляд проводиться у встановленому законом порядку за участю працівників поліції, а не за самостійним зверненням особи.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що самостійно отриманий висновок медичного огляду не спростовує факту відмови від огляду в порядку ст.266 КУпАП, оскільки особі інкримінується саме відмова від проходження такого огляду, а не керування у встановленому стані сп`яніння.
Доводи апелянта про недопустимість доказів, недоведеність вини та незаконність висновків суду першої інстанції також є необґрунтованими та безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю досліджених доказів, яким суд надав належну оцінку. Наведені апелянтом аргументи мають суб`єктивний характер та зводяться до переоцінки доказів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують установлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та не свідчать про порушення норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення оскаржуваної постанови.
Дії, вчинені ОСОБА_1 є умисними, становлять підвищену суспільну небезпеку, створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху та учасникам цього руху, що обґрунтовує необхідність застосування передбаченого законом комплексного стягнення, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та необґрунтованою, не знайшли свого підтвердження. Такі твердження апелянта суд розцінює як спробу уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого встановлена вина ОСОБА_1 .
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Заборського Олександра Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя